‎UN SERIAL ORIGINAL NETLFIX
‎Te superi că plec, iubire?
‎Ești trist de ieri. Ce se întâmplă?
‎Nimic.
‎Nu vrei să stai singur cu tati?
‎Nu, doar că…
‎Mami, noi suntem complet albi?
‎Ce vrei să spui?
‎Avem altceva în afară de strămoși albi?
‎Nu sunt 100% sigură, dar cred că da.
‎Studiem sclavia.
‎Albii erau negustori de sclavi.
‎Sclavia era groaznică.
‎Da, sclavia era groaznică.
‎Cine erau albii îngrozitori ‎care au făcut acele lucruri?
‎Strămoșii noștri.
‎Despărțeau familii, ‎vindeau copii, îi băteau.
‎Albert, strămoșii noștri cultivau varză ‎lângă Saint-Malo, în Bretania.
‎Iar cei din partea tatălui tău ‎creșteau oi în Auvergne.
‎Nu avem strămoși ‎care au fost negustori de sclavi.
‎Serios?
‎Franța era mai colonială, ‎ceea ce nu e bine, dar…
‎Dar colegii mei?
‎Se trag din negustori de sclavi?
‎Nu știu ce e cu strămoșii lor, ‎dar la noi a fost vorba
‎doar de varză și brânză.
‎Suntem bogați, mamă?
‎Bogați? Da. Suntem bine. ‎Nu trebuie să-ți faci griji pentru nimic.
‎John și Paul ‎se trăgeau din familii sărace.
‎Copiii bogaților nu fac lucruri mărețe.
‎Noi nu suntem așa de bogați. ‎Dacă mâine îmi pierd slujba, pierdem tot.
‎Chiar și casa?
‎Chiar și casa.
‎Noapte bună, mamă!
‎- Noapte bună! Te iubesc. ‎- Și eu.
‎Îți amintești ‎broasca aia verde și frumoasă,
‎suportul de inel, de la tine?
‎Mă uitam la ea dimineață
‎și mă gândeam că ar fi drăguț ‎dacă mi-ai mai face una.
‎De aceea e o idee bună ‎să-ți fac ziua la olărit.
‎Știi?
‎Ați fost de acord cu paintballul, ‎fiindcă anul ăsta e ziua mea reală.
‎Știi cât urăsc că m-am născut ‎în an bisect. Nu e corect.
‎Nu vreau să te superi.
‎Mă tem că părinții celorlalți copii ‎nu-i vor lăsa să vină.
‎Știi ce zic?
‎Toți prietenii mei erau încântați.
‎Bine.
‎Nu înțeleg de ce îți place ‎așa de mult să tragi cu arme.
‎E doar un joc. Mă sperie armele adevărate.
‎Putem merge la olărit în weekend
‎și îți fac ce vrei.
‎- Bine? ‎- Da.
‎Bine, așa rămâne.
‎În regulă. Acum culcă-te!
‎Da?
‎Crezi că tata ‎se va întoarce la noi în curând?
‎Nu știu, scumpule.
‎Lasă… Nu trebuie să fii tristă.
‎Mă ai pe mine. Ne avem unul pe celălalt.
‎Și ăsta e adevărul.
‎Ăsta e adevărul.
‎Uneori mi-aș dori să locuim ‎într-o scorbură, ca iepurașii.
‎Îmi plac iepurașii.
‎Așa.
‎E foarte plăcut.
‎Putem locui ‎într-o scorbură cu Domnul Gaga?
‎Îl primim doar pe el. Doar pe el.
‎Scumpo, îmi pare rău! Am adormit.
‎Vă pregătesc cina. Ce vreți să mâncați?
‎E zece. Am făcut macaroane ‎și l-am culcat pe Kai.
‎- Ce drăguț! Mulțumesc! ‎- E un copil bun.
‎Toți sunteți, am noroc. ‎Unde e fratele tău?
‎În baie. ‎E acolo de 20 de minute și nu știu de ce.
‎- Oliver? ‎- Pot avea intimitate? Fac caca.
‎- Oliver. ‎- Lasă-mă!
‎Nu face nimeni caca la ora zece. ‎Du-te la culcare!
‎Doamne!
‎Băiete, culcă-te!
‎EPISODUL AL UNSPREZECELEA ‎CE URMEAZĂ
‎- Chiar trebuie să pleci două zile? ‎- Da.
‎Mâine am interviul radio ‎și azi ședința foto.
‎Nu uita să-ți dezinfectezi mâinile ‎și centura de siguranță din avion.
‎Și nu-ți atinge fața! E foarte important.
‎Nu crezi că exagerezi?
‎Nu. Cică sunt multe cazuri ‎în San Francisco.
‎Am vorbit cu un mare expert.
‎Un mare expert?
‎Da. Și e doar începutul.
‎Mami, uite!
‎Uite ce cioară mare!
‎Nu e cioară. E vultur.
‎Ba nu, Martin. E neagră toată. ‎Normal că e cioară.
‎Nu, e vultur. Nu e cioară.
‎E greu de spus din cauza luminii.
‎Serios? Eram sigură că e cioară.
‎Nicidecum. Ești cumva oarbă? ‎E limpede că e vultur.
‎Da, poate. Ai dreptate.
‎Da, evident.
‎Înseamnă că e vultur.
‎Ați văzut cioara aia uriașă?
‎E uimitor.
‎Vine mașina. Plec.
‎- Pa! ‎- Te iubesc.
‎Te iubesc!
‎- Să te speli bine pe mâini! ‎- Da.
‎Te iubesc!
‎- Pa! ‎- Pa!
‎RISCURILE PAINTBALLULUI ‎PENTRU COPII INCLUD:
‎DACĂ NU PUTEȚI EVITA PAINTBALLUL,
‎ASIGURAȚI-VĂ CĂ E ELIMINAT RAPID COPILUL.
‎Mi-ai vândut gogoși. ‎Ai vrut doar să-mi spionez soțul?
‎Eu credeam că fac parte ‎dintr-o operațiune de spionaj,
‎și când colo, zici că sunt ‎din ‎The Americans, ‎dar fără sex.
‎Yasmin, știi care e situația cum.
‎Suntem extrem de precauți.
‎Trebuie să ne conformăm.
‎Sunt vremuri periculoase.
‎Dar sunt cetățean american, Darien.
‎Trei ani din viață ‎am protejat această țară.
‎William nu are nicio legătură cu politica.
‎Este… Nu știu, e liberal. Reciclează. ‎Ar folosi compost dacă ar avea cum.
‎Acesta e motivul ‎pentru care m-am măritat cu el.
‎Este exact cine spune că e.
‎Cu el nu există dubii.
‎Dovedește-o și gata!
‎Asta spui acum. Dar nu se termină.
‎Găsesc o cale să te atragă iar. ‎E ca un cult.
‎- Nu cred. ‎- Nu mă atinge!
‎De ce nu?
‎Nu am chef tandrețuri. Bine?
‎Nici în seara aia n-aveam.
‎Eram beat. Iubita mea se despărțise ‎de mine și ne-am îmbrățișat.
‎Îmbrățișat.
‎Ți se sculase. Nu mai simțisem așa ceva.
‎Ești vărul meu.
‎- Da, dormeam. Mi se întărise. ‎- Putem să nu discutăm?
‎Aveam 16 ani. Asta e tot ce spun.
‎Iar eu aveam 17 ani, Yasmin. Ai uitat?
‎Nu face pe inocentul!
‎Mereu mă trădezi.
‎Cum așa?
‎Nu-mi pot închipui ‎o sâmbătă mai fericită acasă
‎decât cu un ‎pot au feu ‎care fierbe
‎opt ore pe aragaz.
‎Nu trebuie să stai acasă.
‎Eu o las la foc mic, ‎așa că nu e niciun pericol.
‎Îți vezi de treabă, ‎apoi te întorci după șapte ore
‎și pui legumele.
‎Îmi place totul la cartea asta.
‎Rețetele scrise ca niște povestiri ‎și tonul ironic.
‎Voi comanda până diseară.
‎- Super! Margaret, nu? ‎- Da.
‎- Încântată. Pa! ‎- Asemenea.
‎Era Margaret Von Arcs, ‎de la Williams-Sonoma.
‎Felicitări! Are cam 230 de magazine.
‎Doamne! Mulțumesc! Da, e grozav.
‎MĂNÂNCĂ VIAȚA
‎Da. Prefer realitatea.
‎Te referi la poza mea? Mersi!
‎Te fac să arăți ca un model înfometat.
‎Nu mă înțelege greșit, arăți grozav, ‎dar un bucătar înfometat…
‎Ce rost are? ‎Nu e o publicitate prea bună. Nu?
‎Cu siguranță nu sunt un bucătar înfometat,
‎dar știi cum e, ‎au folosit Photoshop la greu.
‎Le-am spus să nu o facă.
‎Eu sunt Francisco Ortega. ‎Standul meu e acolo.
‎Dacă-ți place bucătăria argentiniană, ‎îți dau cartea mea.
‎Da, mi-ar plăcea…
‎- Super! ‎- Ador mâncarea argentiniană.
‎Sunt Justine Loiselle. Franțuzoaică. ‎Bucătărie franțuzească și corsicană.
‎Se vede, Justine Loiselle.
‎Noi aducem bucurie oamenilor ‎cu rețetele noastre.
‎Americanii cred ‎că e vorba de cratițe și rețete.
‎Nu. Gătitul înseamnă iubire. Iubire…
‎Mama a murit cu zâmbetul pe buze ‎după ce a mâncat calmar la grătar.
‎Mânca iubirea mea pentru ea.
‎Apoi s-a dus…
‎cu un zâmbet ‎pe care mi-l voi aminti mereu.
‎E foarte trist,
‎și frumos totodată.
‎Vrei să…
‎Vrei să guști găluștile supreme?
‎Știu un loc în Chinatown.
‎Dar trebuie să plecăm curând, ‎se aglomerează după patru.
‎Haide, Justine!
‎Mingiuțe delicioase ușoare și pufoase
‎care ți se topesc în gură ‎ca niște norișori.
‎Cum aș putea să rezist?
‎În 20 de minute.
‎Pa!
‎Sophie?
‎Pot pleca în 20 de minute?
‎- Stai liniștită! ‎- E…
‎Stăm bine.
‎Mulțumesc!
‎Părinții mei îmi tot cer pozele ‎de la piesa lui Orion.
‎Ce faci?
‎Ai schimbat parola?
‎Normal. Ar trebui s-o schimbi și tu.
‎E la vârsta la care ceva nevinovat ‎de pe YouTube, cum ar fi un miriapod,
‎se transformă în altceva.
‎Vă aud, putem instala un firewall.
‎Mi-am terminat temele. Pot intra pe iPad?
‎- Da, poți. ‎- Da.
‎Ești prea isteț pentru mine.
‎Apropo de YouTube, ‎am văzut filmele lui Ell.
‎Sunt haioase.
‎- Sunt haioase. ‎- Da.
‎Sunt surprinsă. Nu par genul tău.
‎- De ce? ‎- Nu știu.
‎- Ea ni le-a trimis. ‎- Da.
‎Știi ce? Nu mi-ai povestit niciodată ‎cum a fost în Palo Alto.
‎Bine.
‎- Da? ‎- Da, m-am văzut cu niște amici.
‎Nu-i văzusem de ani de zile.
‎Da.
‎Orion, nu cumva… ‎N-ai zis ceva de un tigru?
‎A fost mișto. Puștiul avea zece ani ‎și dormea cu tigrul în cameră.
‎- Doamne! ‎- Da, un puști saudit.
‎Era un cretin.
‎Se tot lăuda cu tigrul lui.
‎Zicea că e o felină mare.
‎Avea o cameră video în cușca tigrului.
‎„Da, bine, am înțeles. ‎Ai tigru. Bravo ție!”
‎Bine.
‎Știi cum sunt saudiții.
‎- Pot cumpăra orice vor… ‎- Da.
‎…și pe oricine vor.
‎Exact. Totul e de vânzare ‎când ești putred de bogat, nu?
‎Ce e cu ochii tăi?
‎Nimic. Sunt puțin uscați.
‎Îți aduc niște picături.
‎Bine.
‎Găluștile în supă sfidează logica,
‎dar, ca tot ce sfidează logica, e magic.
‎E de bine când au evaluări slabe.
‎Trebuie să fie mizerie ‎ca să iasă ceva bun.
‎- Serios? ‎- Da.
‎O să aibă un gust… Nu, stai!
‎N-o lăsa să cadă! Bea-o!
‎Trebuie s-o bei. Uite! Înțepi așa.
‎Bine.
‎Stai!
‎N-o bea pe toată!
‎Stai! Lași puțin înăuntru ‎și mănânci cu totul.
‎Bine.
‎Nu pot s-o fac.
‎Ce penibil e! Doamne!
‎E dezgustător.
‎- Vai, nu! ‎- Glumeam.
‎Ce jenant!
‎Nu.
‎A fost grozavă.
‎Ți-am zis. Mai vrei una?
‎Da. Încă una.
‎Încă una. Ești gata?
‎- Bun. Pe locuri. ‎- Pe locuri.
‎Doamne!
‎Start!
‎Mersi că m-ai adus aici. ‎N-aș fi știut. A fost o cină uimitoare.
‎Nu, n-a fost cina. ‎A fost doar ‎un aperitivo.
‎- Vreau să-ți gătesc mai târziu. ‎- Da?
‎O cină ușoară.
‎O cină ușoară?
‎Dacă mă lași, desigur.
‎Da. De ce nu?
‎Ce scrie?
‎Arată-l pe-al tău!
‎Nu, e o prostie.
‎Zău așa!
‎„Poate că ți-ai întâlnit iubirea.”
‎Al tău ce zice?
‎„Să ai o seară frumoasă.”
‎Atât?
‎Da. Și e fantastic, nu?
‎Da.
‎Uită-te la el! Bună!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎- Bună! Sunt englezi.
‎Dragoni englezi.
‎- Fiului meu îi va plăcea. ‎- Da.
‎- E drăguț! Unsprezece. ‎- Câți ani are?
‎- Face 12 în curând. ‎- Drăguț!
‎M-am trezit pe 11 aprilie 2015 ‎și am știut exact ce trebuie să fac.
‎Mi s-au alăturat ‎oameni cu opinii similare,
‎care au realizat că au devenit prizonierii ‎unei societăți care susține libertatea,
‎dar te împiedică s-o trăiești.
‎N-a fost zi
‎în care să nu sărbătoresc ‎decizia de a pleca,
‎de a trăi în liniște
‎și de a încerca să văd lumea mai clar.
‎Citește singură!
‎Promiți?
‎Termină!
‎Plec câteva săptămâni, dar la întoarcere, ‎aș vrea să mai mergem la plajă.
‎- Mi-ar plăcea. ‎- Da?
‎- Bine. ‎- Pa!
‎Pa!
‎Nu-mi plac hotelurile. ‎Vreau să-mi fac micul dejun.
‎- Ești gata? ‎- E pentru mine?
‎Delicios!
‎E delicios. Plin de arome.
‎Doamne! Îmi amintește de o tocană.
‎Am mâncat o tocană pe la 15 ani.
‎Eram în sudul Franței, ‎într-o excursie cu școala,
‎eram mulți copii, iar un tip dintr-un sat,
‎un ciudat, ‎a pregătit o tocăniță uimitoare.
‎A gătit-o timp de trei zile, ‎dintr-un mistreț
‎pe care pe care îl vânase ‎pe undeva pe-acolo.
‎Eram toți la masă, râdeam și țipam,
‎și, dintr-odată, am gustat tocana ‎și am amuțit toți.
‎Era atât de bună ‎încât am izbucnit toți în plâns.
‎Toți. A fost incredibil.
‎De aceea am decis…
‎Atunci am hotărât că vreau să fiu bucătar.
‎E uimitor.
‎Știi ce ar trebui să facem? Să mergem ‎la piața de pește mâine. E frumoasă.
‎Nu pot. Am auzit că e grozavă, ‎dar am un interviu la radio,
‎iar apoi am avionul spre casă.
‎Când te întorci la Buenos Aires?
‎Mâine-seară am un interviu în Los Angeles,
‎și plec a doua zi dimineață.
‎Ce interviu ai în LA?
‎Am o ofertă să mă ocup de Grey Depot.
‎Doamne! E un restaurant uimitor.
‎Cum ai obținut viza?
‎Scuze! Viza de lucru, actele.
‎- S-au ocupat ei. ‎- Ești norocos.
‎Știu.
‎Doar că… ‎Justine, nu sunt sigur că pot locui aici.
‎- Cred că ți-e dor de Franța. ‎- Da, dar mă duc vara în vizită,
‎dar înainte să mă mut aici, ‎când locuiam în Franța,
‎mi se spunea că nu pot fi bucătar. ‎Aproape zilnic. „Nu poți.”
‎- Francezii. ‎- Francezii.
‎A fost oribil. În fine.
‎Doamne! Ce cicatrice mare!
‎Da. Ăsta e prețul plătit ‎ca să fim bucătari.
‎Stai!
‎- Locro. ‎- Locro, supa.
‎- Supa argentiniană. ‎- Da.
‎- E tare bună. ‎- E ca sufléul.
‎Sufléu cu brânză ce capră.
‎Ai pielea ca laptele de capră.
‎Justine.
‎Deci când te muți în LA cu familia ta?
‎Fiul meu a studiat la Madrid, ‎așa că e acolo.
‎Iar soția mea… Să zicem ‎că ne distrăm când jucăm Scrabble,
‎dar nu mai e magie între noi.
‎Dar tu?
‎Am un fiu, Albert. ‎Are 11 ani și cântă la pian toată ziua.
‎Iar tatăl lui, Martin, e uimitor,
‎mă susține, e grozav, e un arhitect genial
‎și a fost de treabă, ‎s-a mutat la LA pentru mine.
‎E un arhitect genial, ‎mă susține și e grozav.
‎Și magia?
‎Mai există magie.
‎- Puțină, doar puțină. ‎- Ai noroc!
‎Ai noroc.
‎E grozav ‎că mai există magie după atâta timp.
‎Eu nu pot trăi fără magie.
‎De fapt, nici eu nu pot trăi fără magie.
‎E delicios.
‎Stai!
‎În sfârșit, doarme.
‎Eu…
‎Știu ce se întâmplă, Yasmin.
‎Șoaptele din dulap…
‎disparițiile în miezul zilei,
‎din care te întorci transpirată.
‎Credeai că n-o să observ?
‎Nu poți ascunde adevărul de mine, Yasmin.
‎Nu trebuia să ignor ‎ce se întâmplă de atâta timp.
‎Ce se întâmplă?
‎Exact.
‎Vom afla.
‎Ce să aflăm, scumpule?
‎Te vom regăsi.
‎Vei fi din nou puternică
‎și îți vei reveni
‎pentru mine, pentru Orion și pentru tine.
‎Da. Bine. Desigur.
‎Așa voi face.
‎Îmi pare rău! Am fost anxioasă și știu că…
‎Nu-i nimic. Te înțeleg.
‎Doamne! Avem deja 15.000 de aprecieri ‎în doar două săptămâni.
‎Bine.
‎- Dar multora nu le place. ‎- Ce contează dacă se uită?
‎Scriu din China. Asta e bine.
‎- Adoră să-i urască pe americani. ‎- Pune clipul!
‎Dacă dormi pe terasă,
‎nu ai și dreptul să-mi cerți copilul. ‎Nu ești taică-su, da?
‎Uită-te la Jason!
‎Copilul tău a făcut pipi pe cortul meu.
‎De unde știi? ‎Probabil că a fost câinele ăla.
‎Adică nu știu diferența ‎dintre un câine și un copil?
‎I-am văzut prin cort silueta
‎copilului tău cu cârnăciorul pe-afară…
‎E haios.
‎Nu mă mir că le place.
‎RECENTE - QATAR IERI
‎YAS (2) IERI
‎ȘTERGERE
‎IUBITO, VEȘTI BUNE! ‎LUCREZ CU MUZEUL DE MAȘINI!
‎E GROZAV!
‎Scuză-mă! Bună! Scuze de deranj!
‎Am cupoane pentru tilapia.
‎Pot să le combin și să iau somon?
‎Îmi pare rău, nu.
‎Serios? Fiindcă băiatul meu ‎are alergie la tilapia.
‎Drăguț urs.
‎Mi-ar fi plăcut ‎să aibă gaură-n fund, să se cace.
‎Bine. Scuze!
‎Ce e asta?
‎- Ce pește e ăsta? ‎- Păstrăv.
‎Pește cu oase.
‎Dacă e pește, de ce nu înoată?
‎Kai, nu înoată pentru că un pescar ‎l-a pescuit din mare,
‎l-a adus aici, ‎iar cineva îl va cumpăra și-l va găti.
‎Deci când mănânc pește, mănânc pește mort?
‎- Da, toți mănâncă pește mort. ‎- Minți. Peștele meu nu arată așa.
‎E un alt fel de pește.
‎E un pește crocant fără ochi, da?
‎- Bine, Kai. ‎- Nu pești morți scârboși.
‎- Ești bine? ‎- Kai, ai rănit-o pe mami.
‎- Ești bine? ‎- Da, sunt bine.
‎Lasă-mă puțin!
‎Ascultă! Avem somon de crescătorie. ‎Cred că pot face o excepție.
‎Serios? Mulțumesc!
‎Kai, nu poți face asta. Nu e amuzant. ‎Nu vreau să râzi acum.
‎Aveți un canal YouTube, nu?
‎- Da. ‎- Da, avem.
‎Tu ești copilul cu câinele nebun.
‎Unde e Puddles?
‎Acasă, se prostește.
‎O să-i spun colegului meu că ai fost aici.
‎Vrei să faci o poză, să-i arăți?
‎Da. Mamă, e în regulă?
‎Da, sigur. Repede, bine?
‎Avem reguli clare. Nu deranjăm vedete.
‎În stil ninja.
‎Mamă, fii puțin mai veselă!
‎Ca în show.
‎Bine. Nicio problemă.
‎- A ieșit? ‎- E în regulă.
‎Mulțumesc pentru tot! ‎Îmi pare rău pentru pește.
‎Nu-ți uita tilapia!
‎Voi nu uitați ‎să vă abonați și să apreciați!
‎Da. Pa! Mulțumesc!
‎Suntem faimoși, nu?
‎Da, dar nu sunt deloc mulțumită de tine.
‎Jesus, nu te așteptam azi.
‎Vreau să vă dau preavizul.
‎Poftim?
‎Îmi trimiteți emoji cu inimioară
‎și nu-nseamnă nimic.
‎Când vă trimit și eu ‎un emoji cu inimioară, nu răspundeți.
‎Of, Iisuse!
‎Jesus.
‎Ți-am trimis ăla ‎ca să-ți mulțumesc pentru răsaduri.
‎Îmi pare rău dacă te-am derutat.
‎Doarme un străin la dvs.?
‎M-ai urmărit?
‎Nu.
‎Nu mă meriți, dră Anne.
‎Te joci cu bărbații, ‎pentru că îți permiți.
‎Dar eu nu sunt o jucărie.
‎Stai, Jesus! Îmi pare rău că am…
‎Că te-am indus în eroare cu mesajele.
‎Doamne!
‎Iartă-mă, mamă!