‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫תעשה את זה נורמלי בפעם הבאה?‬ ‫אהיה בן 12 בעוד חודש.‬
‫בסדר.‬
‫ילדים בני 12 לא אוהבים‬ ‫פנקייק בצורת עכבר. הבנתי.‬
‫אבא, אני יכול לעשות מסיבת פיינטבול‬ ‫ביום ההולדת שלי?‬
‫אמרתי לך, מבחינתי זה בסדר,‬
‫אבל אני צריך‬ ‫לדבר על זה עם אימא שלך שוב, בסדר?‬
‫והיא יותר בעניין של סטודיו הקדרות, אז…‬
‫תודה שנתתם לי לישון עד מאוחר, חבר'ה.‬
‫כן.‬ ‫-ממש הייתי צריכה את זה.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫אימא…‬ ‫-מה?‬
‫אבא אמר שאוכל לעשות מסיבת פיינטבול‬ ‫ביום ההולדת שלי.‬
‫בסדר. אוריון, אמרתי לך שאני צריך‬ ‫לאשר את זה קודם עם אימא שלך.‬
‫אתם הורסים הכול.‬
‫אני שונא אתכם.‬ ‫-מותק.‬
‫זה מה שהוא רוצה. זה יום ההולדת שלו.‬ ‫-מה אגיד להורים האחרים? זה כל כך אלים.‬
‫בכל מקרה, כבר הזמנתי את סטודיו הקדרות.‬ ‫-בחייך, מותק, הם ילדים בני 12.‬
‫אני חושב שההורים האחרים יבינו שהם יעדיפו…‬
‫מה הם יעדיפו?‬ ‫לשפר את כישורי ההרג שלהם? בחייך.‬
‫אם כל ילד ששיחק פיינטבול היה הופך לרוצח,‬
‫לא היה נשאר מקום בקלבוש.‬ ‫-"קלבוש"?‬
‫אתה יודע איך אתה נשמע כשאתה מדבר ככה, ויל?‬ ‫-לא, יזמין, איך אני נשמע?‬
‫כמו לבן זקן.‬
‫טוב, אני גבר אירי לבן בן 44.‬
‫אז, טכנית, אני באמת לבן זקן.‬
‫אז את צודקת.‬
‫והלבן הזקן הזה,‬
‫שתומך ב-100 אחוז ברפורמה בפיקוח על נשק,‬
‫מאמין שלילד בן ה-12 שלו‬ ‫מותר לשחק פיינטבול עם החברים שלו,‬
‫כי, חכי לזה,‬ ‫ילדים קטנים אוהבים לשחק ברובים.‬
‫הם תמיד אהבו, ותמיד יאהבו.‬
‫בסדר. אני רק אומרת‬ ‫שאף אחד לא צריך לשחק ברובים עכשיו,‬
‫אפילו אם הם מפלסטיק.‬
‫בסדר. טוב.‬
‫אם זה חשוב לך כל כך,‬ ‫אני אגיד לאוריון שזה לא קורה.‬
‫אבל לא כי הוא יהיה רוצח,‬
‫או כי אני דואג ממה שההורים האחרים יחשבו,‬
‫אלא כי את אימא שלו,‬
‫ואת אימא נהדרת, ואני אוהב אותך.‬
‫ולגבי הפריבילגיה הלבנה הגדולה שלי…‬
‫אלוהים. אתה רציני עכשיו?‬
‫שמעתי הכול.‬
‫אתם מגעילים.‬
‫סליחה, ילדון.‬ ‫-אלוהים.‬
‫- פרק 9‬ ‫רענן -‬
‫קאי? אוליבר? שרה?‬
‫תראו. אני אעבוד על אימא…‬
‫אלוהים, היא תמצא את זה.‬ ‫-לא!‬
‫לא.‬
‫שלום?‬
‫שלום? בוקר טוב, חבר'ה.‬ ‫-בוקר טוב, אימא.‬
‫מישהו רוצה ארוחת בוקר?‬ ‫-שרה הכינה לנו ביצה בקן.‬
‫זה מה שהיא אמרה.‬
‫באמת, אוליבר? על הבוקר?‬
‫איפה אבא שלך, אוליבר?‬
‫הוא שוב יצא.‬
‫טוב, הוא צריך לקפל את האוהל‬ ‫אם הוא לא משתמש בו.‬
‫לכי לחדר שלך, עכשיו!‬
‫במה אתם צופים?‬
‫"משפחת סובי".‬ ‫-זו תוכנית ריאליטי משפחתית ביוטיוב.‬
‫הם מותחים זה את זה וכאלה.‬ ‫זה קורע מצחוק, אימא.‬
‫בסדר, אז זאת דון, היא בת 14,‬ ‫ואימא שלה בדיוק גילתה שהיא בהיריון.‬
‫אלוהים. זה נורא.‬
‫כן. דון מתוסבכת מאוד.‬
‫זה מזויף. היא מרמה אותה. היא לא בהיריון.‬
‫היא השאירה בדיקת היריון חיובית מזויפת‬ ‫על הכיור שלה,‬
‫וידעה שאימא שלה תמצא אותה.‬
‫בסדר. אז הם בגדול חיקוי של משפחת קרדשיאן,‬ ‫רק עם מתיחות, נכון?‬
‫עשירים משעממים אותי.‬ ‫-מה?‬
‫אימא, כולם אוהבים אותם,‬ ‫יש להם 500 אלף עוקבים.‬
‫הייתי מתה להחליף‬ ‫את החיים המחורבנים האלה בחיים שלהם.‬
‫מה?‬
‫קוד אדום.‬ ‫-היא במחזור.‬
‫את כזאת תמימה, אימא.‬ ‫-כמעט עשית לי התקף לב!‬
‫את מאמינה שהם צילמו הכול באייפון?‬
‫איך את לא מתביישת לצאת‬ ‫כשהרגליים שלך נראות ככה?‬
‫אני ממש מצטערת.‬
‫אי אפשר לדעת מה היא חושבת מאחורי המסכה.‬
‫אולי לכן הן עוטות אותה.‬
‫את חושבת שזה בגלל השפעת הסינית?‬
‫אימא!‬
‫הן קוריאניות.‬
‫והן עוטות את המסכות האלה‬ ‫כי סלוני ציפורניים הם רעילים נורא.‬
‫את אומרת את זה כאילו זו אשמתי.‬
‫לא.‬
‫הזהרתי אותך, אן.‬
‫כשאמרת לי שאת מתחתנת,‬
‫אמרתי לך שהבחור הזה‬ ‫צעיר מדי ועני מדי לבחורה כמוך.‬
‫ולא יהודי…‬
‫למרות שאפשר להאמין שכן.‬
‫תמיד אמרתי לך שהעובדה שאביך לא היה יהודי‬
‫היא החרטה הגדולה ביותר בחיי.‬
‫אבל רצית ילד, הגעת לגיל הזה…‬
‫אימא, את יכולה להפסיק בבקשה?‬
‫נראה לי שאוותר על לק. תודה.‬
‫כפות הרגליים שלך ייראו לא גמורות בלי לק.‬
‫אולי תנסי את הצבע שלי?‬
‫גם היא רוצה "אדום ג'ונגל". כן?‬
‫"אדום ג'ונגל".‬
‫כן.‬
‫איזו כלבה!‬
‫אני מעדיפה לא לשים לק.‬
‫אלה כפות הרגליים שלי.‬ ‫-את תמיד נעלבת סתם.‬
‫יום אחד יימאס לי,‬
‫ואני אפסיק לנסות ולתת.‬
‫לכי תדעי, אולי לי יימאס בסוף.‬
‫סיימנו. רק שיוף והברקה.‬
‫תודה. זה נראה נהדר.‬
‫דרך אגב, אני חושבת שעדיף‬ ‫שאקח בחזרה את ארגטל הזכוכית מורנו.‬
‫זה פריט יקר מאוד,‬
‫ומאחר שבבית שלך‬ ‫יש מדיניות "דלת מסתובבת"…‬
‫בלי להעליב.‬
‫לא נעלבתי.‬
‫כן, אני רוצה שתיקחי אותו.‬ ‫-כן.‬
‫הוא ייראה טוב יותר בבית שלך.‬ ‫-טוב.‬
‫היי.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-בסדר. מה שלומך?‬
‫בסדר, אבל אני מנסה לשקם‬ ‫את המערכת החיסונית שלי.‬
‫העברתי שבוע במרתף יינות טחוב.‬
‫זה עובד?‬
‫אלוהים. כן, זה חומר מדהים.‬
‫קיבלת את המייל על תערוכת ימת סלטון הערב?‬
‫לא, אני ממש מצטערת. הייתי עסוקה ב…‬
‫להתמודד עם החיים.‬
‫החיים. הם שואבים ממך את כל החיים.‬
‫כן, קן.‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬ ‫-את מרגישה בסדר?‬
‫האמת שזה בשביל המטפלת שלי.‬
‫כן, היא בהיריון.‬
‫כן. בת 19, לא יודעת מי האב,‬ ‫ולא בטוחה שהיא רוצה את התינוק.‬
‫כן, היא הפכה לילדה השנייה שלי.‬
‫יש לך ילדים?‬
‫לא.‬
‫לא?‬ ‫-לא.‬
‫אתה רוצה ילדים?‬
‫אני בן 52,‬ ‫אז אצטרך בשביל זה אישה צעירה, וזה…‬
‫לא יהיה הוגן‬ ‫כלפי הנשים המושכות בשנות ה-40 לחייהן.‬
‫כן. שלהי.‬ ‫-שלהי שנות ה-40 לחייהן.‬
‫חמישים זה גיל יפהפה.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫אז מה דעתך? את רוצה לבוא הערב?‬
‫כן. הבן שלי לא אצלי, אז אני פנויה. כן.‬
‫מעולה. ניפגש בגלריה ב-18:00?‬
‫כן.‬ ‫-הפרטים במייל.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר. נתראה.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫- הוליווד אתלטיק קלאב -‬
‫את יודעת, יש לנו מזל.‬ ‫העורך הזה מבוקש מאוד.‬
‫אני מקווה שיש מעלית במקום הזה.‬
‫חשבתי, ולדעתי אנחנו צריכים להיכנס‬
‫ולהגיד לו על ההתחלה‬
‫שנצמצם את ההרהורים הקיומיים האפלים.‬ ‫-רגע. לא, תקשיב, אני רוצה לדבר איתו על זה,‬
‫כי לדעתי זה מה שמייחד את הספר.‬
‫אני מקווה שיש שם שירותים.‬
‫הייתה לי שיחה נוראית עם רבקה.‬
‫רגע, אתם עדיין…‬
‫אתם שוב יחד?‬
‫היא אהבת חיי, ג'סטין.‬
‫בסדר.‬
‫אז, קודם כול,‬
‫אני רוצה לומר עד כמה אני אוהב‬
‫את ההרהורים הקיומיים.‬
‫ההומור העצמי נהדר.‬
‫כל כך ייחודי לספר בישול.‬
‫אני מסכים לגמרי.‬
‫והפרוזה,‬ ‫אין שום "חצי כוס מזה, שתי כפות מזה…"‬
‫טוב, לכן אני לא אופה.‬
‫אתה יודע, בישול הוא אינטואיטיבי בהרבה.‬
‫מיצבת את עצמך בדיוק במרכז‬ ‫של הצייטגייסט התרבותי.‬
‫השפית המורכבת עם חוש ההומור האפל.‬
‫זה זהב כרגע.‬
‫לדעתי, את יכולה להעצים את האבסורד,‬ ‫ללכת בעקבות קפקא.‬
‫אני לא בטוחה שמקקים ובישול מתחברים.‬
‫אז בעקבות קאמי?‬
‫כן, הקטע הזה על לידה של שליו.‬
‫הורדתי את זה.‬ ‫-כן.‬
‫בכל מקרה…‬ ‫-מישהו רוצה תרופה לצרבת?‬
‫לא, תודה.‬
‫חלפו הימים של ג'יימי אוליבר השמנמן והשמח.‬
‫רק תעשי לי טובה, בבקשה אל תהרגי את עצמך.‬
‫אני צריך שתקדמי את הספר.‬
‫מחר, לצילומים,‬
‫הזמנו צלם נהדר וכל מה שצריך.‬
‫מדהים.‬
‫נהדר.‬
‫אני כל כך מתרגשת…‬
‫בצורה אפלה.‬
‫רק אל תהרגי את עצמך.‬
‫דריאן, לא הסכמתי לזה.‬
‫אני מתרגמת עסקאות שטיחים?‬
‫באמת?‬
‫אז לפעמים שטיח הוא לא רק שטיח.‬
‫אני מקווה שזה המקרה כאן,‬ ‫אחרת אני לגמרי מבזבזת את הזמן שלי.‬
‫לא. ויל ואני במצב מצוין. למה אתה שואל?‬
‫אימא, ביי.‬ ‫-אני חייבת לסיים.‬
‫אני יורדת לתת לך נשיקה.‬
‫טוב. ניפגש בכניסה.‬
‫אני ממש רוצה לנסוע לימת סלטון עכשיו.‬ ‫-לא.‬
‫ככל שיותר אנשים נוסעים,‬ ‫כך הנזק גדול יותר. זה המעגל האכזרי.‬
‫בסדר. לא אסע לשם.‬
‫שנחזור?‬
‫כן.‬ ‫-בסדר.‬
‫כן, אני אזמין Uber.‬ ‫-לא. בחייך, נלך ברגל.‬
‫נלך?‬ ‫-כן, נלך.‬
‫השכונה קצת מפוקפקת, לא?‬
‫בחייך.‬
‫טוב, תשמעי מה נעשה. את מוכנה לזה?‬
‫אפשר?‬
‫את תרגישי…‬
‫מוגנת לגמרי. כן?‬
‫אתה מוזר.‬ ‫ -צעד אחד, שני צעדים…‬
‫אני שמח שבאת.‬
‫כן, גם אני. נהניתי.‬
‫תספרי לי מה היה הרגע הכי מאושר‬ ‫בחיים שלך עד כה.‬
‫אלוהים. זה מטורף.‬ ‫-כן.‬
‫הרגע שבו ילדתי.‬
‫כן.‬ ‫-בסדר.‬
‫כל כך מדהים.‬
‫זה די יפה. בסדר.‬
‫כן. אתה לא יכול לעשות את זה, נכון?‬ ‫-לא.‬
‫אין לי שום סיפור שיכול לנצח את זה.‬
‫שיכול להתקרב בכלל, נכון?‬ ‫-לא. זה הכי טוב שיש.‬
‫כן.‬ ‫-איזו תשובה יפה. בסדר.‬
‫אז מה אתה עושה בחיים?‬
‫לפעמים אני עובד עם בחור שווייצרי,‬
‫והוא ממש בקטע של רהיטים סיניים…‬
‫כן?‬ ‫-…ויין.‬
‫למדתי הרבה מהעבודה איתו. את יודעת, על…‬
‫מה שאני לא רוצה בחיים שלי, כל הדברים האלה,‬
‫החפצים, הבתים, האנשים שתלויים בי…‬
‫כן, לכן אני עובד‬ ‫רק חודשיים או שלושה בשנה, ובשאר הזמן…‬
‫אני נוסע ומרצה.‬
‫על מה אתה מרצה?‬
‫כתבתי ספר.‬
‫וואו, ספר.‬ ‫-כן.‬
‫הוא נקרא "אין בית, אין בעיות".‬
‫הוא עוסק במינימליזם.‬
‫אז איפה אתה גר?‬
‫בשום מקום ובכל מקום.‬
‫אז אתה בלי בית?‬
‫העולם הוא הבית שלי.‬
‫אתה חסר…?‬
‫אתה חסר בית.‬
‫ג'סטין.‬ ‫-תומאס?‬
‫תומאסו.‬
‫אתה איטלקי.‬
‫"אין קווי".‬
‫בסדר.‬
‫ג'סטין, היי.‬
‫היי.‬ ‫-אני פורד, האסיסטנטה של תומאסו.‬
‫בסדר. היי.‬
‫התקשית למצוא את המקום?‬
‫לא, היה בסדר.‬ ‫-מפתחות?‬
‫תרצי משהו לשתות? קפה, מים, תה?‬
‫לא, אני בסדר.‬ ‫-אני חייב לומר לך,‬
‫אני אוהב את המתכון שלך לקאסולה.‬ ‫-תודה.‬
‫אלך להגיד לכולם שאת כאן.‬
‫מלכת הקאסולה הגיעה, כולם.‬
‫יפה פה.‬ ‫-כן.‬
‫אז מבחינת האווירה,‬ ‫חשבתי על סן טרופה, שנות ה-70,‬
‫עם כל האור הזהוב והיפה.‬
‫מעולם לא הייתי בסן טרופה.‬
‫אני מבריטני במקור ותמיד מעונן שם.‬
‫זה יהיה הסוד הקטן שלנו.‬
‫חשבתי על נגיעה של דיוויד המילטון‬ ‫עם תחושה של "לה מדרג".‬
‫דיוויד המילטון לא התאבד‬ ‫כי הוא הואשם בהתעללות בילדות צעירות?‬
‫בואי נשכח ממנו.‬ ‫-בסדר.‬
‫"חמש ילדות יפות" עם ניחוח אירופי.‬
‫תומאסו, אתה יודע, אני כמעט בת 50.‬
‫אני לא רוצה לדעת.‬ ‫-בסדר.‬
‫ג'סטין, אני אטפל בך…‬
‫אבל את חייבת לסמוך עליי.‬
‫אני אגרום לך להיראות מהממת.‬
‫וכולם ירצו להכין‬ ‫את כל היצירות הטעימות שלך.‬
‫ואת תאהבי את דיאן, מומחית השיער שלנו.‬
‫היא אשפית בתוספות שיער.‬
‫ילדים. שני ילדים.‬
‫ילדים ניצבים.‬ ‫-ילדים ניצבים.‬
‫בחיים האמיתיים יש לי רק ילד אחד.‬
‫כן. חשבנו שילד אחד עלול להיראות קצת עצוב.‬
‫תרנגולות.‬
‫אני אמורה לבשל להן או לבשל אותן?‬
‫את מבשלת הכול עם ביצים טריות,‬ ‫ותרנגולות מטילות…‬
‫ביצים.‬ ‫-ביצים.‬
‫פנטסטי.‬
‫תודה.‬
‫בלי צ'יפס, דון.‬
‫שלא יצאו לך חצ'קונים.‬
‫אני גוועת ברעב.‬
‫תאכלי תפוח.‬
‫אכפת לך מהעור שלי פתאום?‬
‫אני לא רוצה שיהיה לך פרצוף מלא בפצעונים.‬
‫למה?‬
‫תעזבי את הצ'יפס, דון.‬
‫כי "די לחצ'קון"‬ ‫הם נותני החסות החדשים שלנו?‬
‫"נותני חסות"?‬
‫אכפת לך רק מכסף.‬
‫"די לחצ'קון" נותנים לנו 25,000 דולר,‬ ‫והכול ייכנס לקרן הקולג' שלך.‬
‫בסדר?‬
‫כן.‬
‫כן, תישארי ככה.‬
‫כן. תלטפי את הגזר.‬
‫עוד עפר על הגזרים, בבקשה.‬
‫להחליף מצלמות.‬
‫תודה. תישארי ככה. כן.‬
‫תורידי את המשקפיים.‬
‫זה באמת לא…‬
‫בסדר.‬
‫רק בשביל… בסדר.‬
‫יותר עם העץ, יותר.‬
‫כן, תישארי ככה.‬
‫אן, דה, טרואה, תגידו "פרומאז'".‬
‫סיימנו עם הילדים.‬
‫תכירי את אוסקר, התרנגול האהוב עלייך.‬ ‫-אוסקר?‬
‫בסדר.‬
‫הוא נשך אותי! הוא ניקר אותי!‬ ‫-שמישהו ייתן לתרנגול סם הרגעה.‬
‫שיט.‬
‫כמו תינוק. אני מת על זה.‬
‫אבל…‬
‫כן. אפשר לסובב אותו קצת,‬ ‫כדי שנראה את המקור שלו?‬
‫כן.‬
‫התרנגול נראה די מת עכשיו.‬
‫ניתן לו שתי דקות.‬
‫המוח שלהם קטן, אז ההשפעה מתפוגגת מהר.‬
‫שיט.‬
‫הוא חרבן עליי.‬
‫סיימנו עם התרנגול.‬
‫שלום, אימא בבית.‬
‫חזרת.‬
‫כמובן, אימא תמיד חוזרת, אתה יודע את זה.‬
‫בסדר, למה אתה בתחתונים?‬
‫התינוק עשה במכנסיים.‬
‫לא הצלחתי להתאפק.‬ ‫-כזה מעצבן.‬
‫הלכת לחנות של אפל?‬
‫כן.‬
‫רגע, תראה את זה, אוליבר.‬
‫אלוהים. זה אייפון 11 פרו מקס?‬
‫אימא, אני מחכה לך כבר שעה.‬
‫אני אמורה ללכת לאיימי, זוכרת?‬
‫את נראית כמו קקדו.‬
‫יותר כמו קקי-דו. הבנת? קקידו.‬
‫אלוהים, זה אייפון 11? מאיפה זה?‬ ‫-אימא נתנה לי.‬
‫מה? למה לך?‬ ‫-כי אני הבן המועדף.‬
‫לא, תחזירו את זה. אלוהים.‬
‫אני צריכה שתתרכזו.‬
‫יש לי חדשות מרגשות מאוד למשפחה שלנו.‬
‫עוברים דירה?‬
‫תהיה לנו תוכנית משלנו ביוטיוב.‬
‫רגע, מה?‬ ‫-כן!‬
‫אנחנו ולוגרים באופן רשמי.‬ ‫החל מרגע זה, אנחנו משפחה עם ולוג.‬
‫נהיה כמו "משפחת סובי", נכון?‬ ‫-נכון מאוד.‬
‫אלוהים.‬ ‫-בדיוק.‬
‫לא, אימא, לא. כולם יראו איך אנחנו חיים,‬
‫החיים שלי ייגמרו.‬
‫באמת? דברי איתי כשהתוכנית תשודר,‬ ‫שרה, ואז נדבר, בסדר?‬
‫אני יכול להיות אחראי על המוזיקה?‬ ‫-כן.‬
‫אימא, אני יכול להיות‬ ‫אחראי על מתיחות מגניבות?‬
‫ברור שאתה יכול. זה מאמץ משפחתי, בסדר?‬
‫כולנו יחד בזה.‬
‫אחרת אין לנו תוכנית, שרה.‬
‫בסדר, בתנאי שתיקחי אותי למספרה,‬
‫ושנשכור עוזרת בית שתנקה פה.‬
‫עשינו עסק.‬
‫יש!‬
‫כן!‬ ‫-כן!‬
‫צריך למצוא שם לתוכנית, משהו קליט.‬
‫רעיונות?‬ ‫-משהו שאולי נוכל למתג בהמשך?‬
‫אהבתי את הכיוון שלך.‬
‫מה דעתך על "נדירים"?‬
‫כן, "נדירים".‬ ‫-"נדירים".‬
‫זה מוצא חן בעיניי.‬ ‫-כן, אהבתי.‬
‫אנחנו יכולים להיות בגוגל.‬ ‫-זה קצר וטוב.‬
‫אולי "משפחת הורוביץ הנדירה"?‬ ‫-לא. רק "נדירים".‬
‫רק "נדירים".‬
‫לא, אני לא יכולה לחבוש את הכובע.‬
‫אני מצטערת. בבקשה תגידי לו.‬
‫היי.‬ ‫ -ואני לא יכולה… המשקפיים שלי…‬
‫היי.‬ ‫-ג'רי, איפה היית?‬
‫סליחה. כן.‬
‫אני נראית כמו "בית קטן בערבה".‬ ‫-כן, את נראית לוהטת.‬
‫לוהטת?‬
‫מה? ג'רי.‬
‫אני מורידה גם את זה,‬ ‫כי אני לא יכולה ללבוש את זה.‬
‫מה קורה?‬
‫רבקה בהיריון.‬ ‫-מה?‬
‫היא בקושי מכירה את הבחור.‬
‫תראי את זה.‬
‫תראי. איזה מין שמוק‬ ‫רוכב על ההארלי שלו באינסטגרם?‬
‫אני לא יכול…‬ ‫-זה אינסטגרם.‬
‫מה הוא עושה? הוא נאבק בתנין?‬
‫אני לא מאמין‬ ‫שהיא בהיריון מהדפוק המזדיין הזה.‬
‫התכוונתי להתחתן איתה, את יודעת?‬ ‫בחרתי את הטבעת והכול.‬
‫פשוט הייתי עסוק במסעדה…‬ ‫-אני יודעת, ג'רי.‬
‫המסעדה הזאת עשתה שמות‬ ‫בחיים האישיים שלנו.‬
‫ג'סטין, אנחנו חייבים להפסיק לעשות את זה.‬
‫אנחנו חייבים להפסיק לגלוש לפסים אישיים.‬
‫זה קשר עסקי מקצועי.‬ ‫-כן.‬
‫תקשיבי, האישה של יחסי הציבור רצתה שאגיד לך‬
‫שהיא דואגת שהתמונות‬ ‫יהיו דומות מדי לתמונות של הצלמת ההיא.‬
‫איך קוראים לה? היא מצלמת את כל הפריקים,‬ ‫ואת התאומים הסיאמיים…‬
‫דיאן ארבוס?‬ ‫-כן, בדיוק. היא מודאגת מזה.‬
‫הם חושבים שאני פריקית?‬
‫לא.‬
‫הם רק רוצים שהתמונות יהוו ניגוד לכתיבה.‬
‫את יודעת, קלילות ורעננות וכל זה. כן.‬ ‫-ג'סטין?‬
‫את ממש צריכה להתלבש.‬
‫תומאסו הסכים לשנות את הלבוש.‬ ‫-בסדר.‬
‫את נראית נהדר.‬ ‫ -תקשיב…‬
‫את נראית ממש לוהטת.‬
‫סירי, היית רוצה שיהיה לך פין?‬
‫מה הקטע?‬
‫היי, סירי, היית רוצה שיהיה לך פין?‬
‫אני לא מבינה מה זה,‬ ‫"היי, סירי, היית רוצה שיהיה לך פין?"‬
‫לבצע חיפוש ברשת?‬
‫למה אין לך גוף?‬
‫את לא בודדה? אין לך שום חבר.‬
‫מוח, החוצה!‬
‫זה נחמד.‬
‫תרימי את הברך, בבקשה.‬
‫כן. קפה.‬
‫בסדר.‬ ‫-כי מי לא אוהב את "פלור", נכון?‬
‫רבקה ואני נסענו לפריז בשנה שעברה.‬
‫התכוונו לאכול ב"פלור",‬ ‫אבל בילינו את ימינו בהתעלסות במלון.‬
‫החברות שלי אוהבות את פריז.‬
‫אחר כך נסענו לוונציה,‬
‫ובילינו את ימינו בהתעלסות במלון.‬
‫שמימי!‬
‫עכשיו היא בהיריון מגבר אחר.‬
‫ג'רי, אני כל כך מצטערת.‬ ‫-לא, אני בסדר.‬
‫בסדר. ג'סטין, עכשיו תסתכלי מהחלון‬ ‫ותשתי את הלאטה שלך‬
‫ותזמיני את הקוראים שלך לגלות אותך.‬
‫כן.‬
‫שהתחתונים יבצבצו טיפה, לא?‬
‫טוב, תקשיב, זה…‬ ‫אני חצי עירומה. אני מצטערת.‬
‫זה לא ממש פמיניסטי.‬
‫אבל זה רענן, אני מניחה.‬
‫כן.‬
‫רענן מאוד.‬
‫סיימנו. סיימתי.‬
‫השגנו את התמונה?‬ ‫-בסדר, כולם, סיימנו.‬
‫בסדר. אתה בטוח?‬
‫זה מספיק טוב?‬ ‫-אני לרוב לא עושה את זה,‬
‫אבל בשבילך אחרוג ממנהגי,‬ ‫כי אני מעריץ אותך. בואי.‬
‫הרגליים שלי.‬
‫מזה…‬
‫לזה.‬
‫גאוני, תומאסו.‬
‫מזה…‬
‫לזה.‬
‫מבריק, תומאסו.‬
‫בסדר. זה נחמד.‬
‫תומאסו, זה כל כך טוב.‬
‫זו הכריכה.‬
‫הרבה יותר טוב.‬ ‫-יפה.‬
‫אבל…‬
‫זה לא…‬
‫תעשה את זה שוב.‬
‫לעשות את זה שוב?‬