EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Kan den næste blive normal? Jeg bliver 12 om en måned.
Okay.
Tolvårige drenge kan ikke lide små musepandekager.
Far, må jeg holde en paintballfest til min fødselsdag?
Jeg sagde jo, det er i orden med mig,
men jeg må tale med din mor om det igen, okay?
Og hun synes bedre om det med keramikværkstedet…
Tak, fordi I lod mig sove i morges.
-Ja. -Det havde jeg brug for.
-Godmorgen. -Godmorgen.
-Mor… -Hvad?
Far sagde, jeg må holde en paintballfest.
Godt. Orion, jeg sagde, jeg skulle tale med din mor om det først.
I ødelægger alt.
-Jeg hader jer. -Skat.
Det er det, han vil. Det er hans fødselsdag.
Hvad siger jeg til forældrene? Det er voldeligt.
Jeg bookede keramikværkstedet.
Kom nu, skat, de er 12-årige drenge.
Forældrene vil nok forstå, hvis de hellere vil…
Hellere vil hvad? Finpudse deres dræberevner? Hold op.
Hvis de alle blev mordere, ville ungdomsfængslerne være fyldt.
Ved du, hvordan du lyder, når du siger den slags?
-Nej, Yasmin, hvordan lyder jeg? -Som en gammel hvid mand.
Jeg er en 44-årig, hvid, irsk mand.
Teknisk set gør det mig til en gammel, hvid mand.
Så du har ret.
Og denne gamle, hvide mand, der støtter våbenkontrolreformen fuldt ud,
mener, at hans 12-årige dreng bør have lov til at spille paintball med vennerne,
for små drenge kan lide at lege med pistoler.
Sådan vil det altid være.
Jeg siger bare, at ingen bør lege med våben lige nu,
heller ikke dem af plastik.
Okay. Fint.
Hvis du er så meget imod det, siger jeg nej til Orion.
Men ikke fordi han bliver morder,
eller fordi de andre forældres mening er vigtig, men fordi du er hans mor,
og du er en god mor, og jeg elsker dig.
Og hvad mit store, hvide privilegie angår…
Jøsses. Mener du det alvorligt?
Jeg hørte det hele.
I er ulækre.
-Undskyld, ven. -Åh gud.
Kai, Oliver, Sarah?
Se her. Jeg vil narre mor…
-Hun finder den. -Nej!
Nej.
-Dawn? -Hej?
Hvad?
Hej! Godmorgen.
Godmorgen, mor.
Vil I have morgenmad?
Sarah lavede æg i et hul.
Det sagde hun også.
Virkelig, Oliver? Så tidligt?
Hvor er din far, Oliver?
Han gik.
Han skal samle teltet, hvis han ikke bruger det.
Gå ind på dit værelse!
Hvad ser I?
-Hanging With the Sobies. -Det er et realityshow.
De tager gas på hinanden. Det er så sjovt, mor.
Det er Dawn, hun er 14, og hendes mor har lige fundet ud af, hun er gravid.
Det er forfærdeligt.
Ja. Dawn er meget kompliceret.
Det er løgn. Hun narrer hende. Hun er ikke blevet bollet tyk.
Hun efterlod en graviditetstest på vasken, fordi hun vidste, moren ville finde den.
Ligesom familien Kardashian, der tager gas på hinanden, ikke?
-De rige er bare så kedelige. -Hvad?
Alle elsker dem, de har 500.000 følgere.
Bare jeg havde deres liv i stedet for det her.
Hvad?
-Rød kode. -Hun har menstruation.
-Du er så naiv. -Jeg fik nær et hjerteanfald!
Tænk, at de optog det hele på en iPhone.
Hvordan kan du gå rundt med de fødder?
Jeg er så ked af det.
Jeg kan ikke se, hvad hun tænker.
Derfor bærer de det måske.
Eller er det den kinesiske influenza?
Mor!
De er fra Korea.
Og de bærer mundbind, fordi neglesaloner er vildt giftige.
Du siger det, som om det er min skyld.
Nej.
Jeg advarede dig, Anne.
Da du sagde, du giftede dig,
sagde jeg, at drengen er for ung og for fattig til en pige som dig.
Og ikke jødisk…
Men du kunne have narret mig.
Jeg har altid sagt, at det, at din far ikke var jødisk,
var det, jeg fortrød allermest.
Men du ville have et barn. Du havde nået den alder.
Mor, vær sød at stoppe.
Jeg tror bare, de skal være naturlige. Tak.
Dine fødder vil se ufærdige ud uden neglelak.
Prøv min farve.
Hun skal også have Jungle Red. Ja?
Jungle Red.
Ja.
Sikken mær!
De skal være naturlige.
Fødderne er mine.
Du tager alting forkert.
En dag får jeg nok, og så holder jeg op med at prøve og give.
Måske bliver det mig, der endelig får nok.
Færdig, kun filet og poleret.
Tak. De ser flotte ud.
Jeg tænkte forresten på, at jeg hellere må tage Murano-vasen igen.
Den er meget dyr.
Og med alle dem, der kommer og går hos dig…
-Tag det ikke ilde op. -Slet ikke.
-Ja, du skal have den. -Ja.
Den vil se bedre ud hos dig.
Hej.
-Hvordan går det? -Godt. Hvad med dig?
Jeg prøver at få mit immunsystem på sporet igen.
Jeg har forædlet vin i en uge i en muggen kælder.
Virker det?
Ja, det er fantastisk.
Fik du e-mailen om Salton Sea-udstillingen?
Nej, det må du undskylde.
Jeg har bare haft travlt med livet.
Livet. Det suger livet ud af en.
-Det kan det gøre. -Ja.
-Er du okay?
Det er faktisk til min au pair.
Hun er gravid.
Ja, 19 år, hun ved ikke, hvem faren er, og hun ved ikke, om hun vil beholde det.
Hun er blevet mit andet barn.
Har du børn?
Nej.
-Nej? -Nej.
Vil du have børn?
Jeg er 52, så det kræver en yngre kvinde, og…
…det ville ikke være fair mod de tiltrækkende kvinder i 40'erne.
-Ja, sidst. -Sidst i 40'erne.
Halvtredserne er smukke.
-Ja. -Ja.
Hvad siger du? I aften? Har du lyst?
Ja, jeg har ikke min søn, så det er fint.
Godt. Skal vi mødes ved galleriet kl. 18?
-Ja. -Det står i e-mailen.
-Okay. -Vi ses.
-Hej. -Hej.
Det er heldigt, at det er en anerkendt redaktør.
Jeg håber, der er elevator.
Jeg synes, vi skal gå derind,
og du skal sige, vi nedtoner de eksistentielle, mørke dele.
Hør her, jeg vil tale med ham om det,
for jeg synes bare, det er det, der gør bogen speciel.
Jeg håber, der er et toilet. Samtalen med Rebecca var rædselsfuld.
Vent, er I stadig… Er I sammen igen?
Hun er mit livs kærlighed.
Okay.
Først og fremmest vil jeg sige,
hvor meget jeg elsker den eksistentielle tone.
Den selvironiske humor, fantastisk.
Så unikt i en kogebog.
Jeg er helt enig.
Der er ikke noget med en halv kop dit, to spiseskefulde dat…
Derfor bager jeg ikke.
Det er meget mere intuitivt at lave mad.
Du har placeret dig selv i centrum af den kulturelle tidsånd.
Den komplicerede, kvindelige chefkok med sort humor, det er guld værd lige nu.
Jeg synes, du kan gøre det endnu mere absurd, næsten kafkask.
Jeg ved ikke med kakerlakker og madlavning.
Camusagtig så?
Ja, den del om at føde en vagtel.
-Den slettede jeg. -Ja.
En tablet mod mavesyre?
Ellers tak.
Dagene med glade, buttede Jamie Oliver er forbi.
Men gør mig en tjeneste. Begå ikke selvmord.
Du skal reklamere for bogen.
Til fotosessionen i morgen har vi hyret en fantastisk fotograf.
Alle tiders.
Fantastisk.
Jeg glæder mig sådan.
-På en dyster måde. -Bare du ikke begår selvmord.
Darien, det var ikke aftalen.
Oversætter jeg tæppehandler?
Virkelig?
Indimellem er et tæppe ikke bare et tæppe.
Det må vi håbe i dette tilfælde, for ellers spilder jeg tiden.
Nej. Will og jeg har det godt. Hvorfor spørger du?
-Mor, farvel. -Jeg må gå.
Jeg kommer og giver dig et kys.
Fint. Vi ses ude foran.
Jeg vil besøge Salton Sea nu.
Nej. Jo flere, der kommer der, jo flere dræber den.
Det er en ond cirkel.
Okay. Så gør jeg det ikke.
Skal vi tage tilbage?
Ja.
-Jeg ringer efter en Uber. -Nej. Lad os gå tilbage.
-Gå? -Ja, gå.
Er det ikke farligt?
Kom nu.
Godt, hør her.
Er du klar?
Må jeg?
Du vil føle dig…
…fuldstændig beskyttet. Ikke?
-Du er sær. -Et skridt, to skridt…
-Jeg glad for, at du kom. -Det er jeg også. Det var sjovt.
Fortæl mig, hvad det bedste øjeblik i dit liv har været.
-Du godeste. Det er vildt. -Ja.
At føde.
-Ja. -Godt.
Så utroligt.
Det er ret smukt. Okay.
-Ja. Det kan du ikke, vel? -Nej.
Jeg har ingen historie, der kan overgå det.
-Intet kommer i nærheden, vel? -Nej, det er alt.
-Ja. -Sikke et smukt svar.
Hvad var det, du lavede?
Indimellem arbejder jeg for en schweizer.
Han er vild med kinesiske møbler og vin.
Jeg har lært meget af at arbejde med ham om…
…hvad jeg ikke ønsker i livet og den slags.
Ting, huse, at være afhængig.
Så jeg arbejder kun to-tre måneder,
og resten af tiden rejser jeg og holder foredrag.
Hvad holder du foredrag om?
Jeg skrev en bog.
Hold da op, en bog.
Den hedder Intet hjem, ingen problemer. Den handler om minimalisme.
Hvor bor du så?
Ingen steder og overalt.
Har du ikke noget hjem?
Verden er mit hjem.
Er du hjem…
Du er hjemløs.
-Justine. -Thomas?
Det er Thomaso.
Du er italiener.
In qui.
Okay.
Justine, hej.
-Hej. -Ford, Thomasos assistante.
Okay. Hej.
-Var det svært at finde? -Nej.
Nøgler?
Trænger du til noget at drikke? Kaffe, vand, te?
Ellers tak.
Jeg må sige, at jeg elsker din cassoulet.
Tak.
-Jeg fortæller, du er her. -Dronningen af cassoulet er her.
-Her er smukt. -Ja.
Angående stemningen tænkte jeg på Saint-Tropez i 1970'erne
med alt det smukke, gyldne lys.
Jeg har aldrig været i Saint-Tropez.
Jeg er fra Bretagne.
-Der er altid skyet. -Det kan være vores hemmelighed.
Jeg tænkte på David Hamilton med stemningen fra "La Madrague".
Begik han ikke selvmord efter anklager om overgreb på de der unge piger?
-Lad os glemme ham. -Okay.
The Virgin Suicides med et europæisk præg.
Thomaso, jeg er næsten 50.
Jeg vil ikke vide det.
-Okay. -Justine, jeg tager mig af dig.
Men du må stole på mig.
Du vil se fantastisk ud.
Og alle vil lave alle dine små, lækre kreationer.
Og du vil elske Diane, hun er vores frisør.
Hun er et geni med extensions.
Børn. To børn.
Rekvisitbørn.
I den virkelig verden har jeg kun ét barn.
Ja. Vi tænkte, at ét barn kunne virke lidt trist.
Høns.
Skal jeg lave mad til dem eller af dem?
Du laver alt med friske æg, og høns lægger…
-Æg. -Æg.
Fantastisk.
Tak.
Ingen chips, Dawn. Du skal ikke have uren hud.
-Jeg er sulten. -Spis et æble.
Bekymrer du dig om min hud nu?
Du skal ikke have et ansigt fuld af bumser.
Hvorfor?
Læg chipsene væk, Dawn.
Fordi Gå-Væk-Bumser er en af vores nye sponsorer?
Det hele handler om penge for dig.
De 25.000 dollars fra Gå-Væk-Bumser går ind på din collegekonto.
Okay?
Ja. Bliv der.
Ja. Kærtegn guleroden.
Mere jord på gulerødderne.
Skift kamera.
Tak. Bliv der. Ja.
Tag brillerne af.
Det er virkelig ikke… Okay.
Bare for… Okay.
Mere med træet, mere.
Ja, bliv der.
Sig "fromage."
Børnene er færdige.
Det er Oscar, din favorit.
Oscar? Okay…
Den bed mig! Den hakkede!
Kan nogen give den noget beroligende?
Pis.
Det er som en baby. Dejligt.
Men…
Kan du justere den lidt, så vi kan se næbbet?
Ja.
Hanen ser lidt død ud nu.
To minutter. Deres hjerner er så små, at det går hurtigt.
Lort.
Den sked på mig.
Hanen er færdig.
Hej, mor er hjemme.
Du kom tilbage!
Selvfølgelig kommer mor altid tilbage, det ved du.
Okay. Hvad er der med underbukserne?
Baby tissede i bukserne.
-Jeg kunne ikke holde mig. -Træls.
-Var du i Apple-butikken? -Ja.
Se her, Oliver.
-Er det en iPhone 11 Pro Max? -Jeg har ventet på dig i en time.
Jeg skal tage hjem til Amy.
Du ligner en kakadue.
Mere som en pikkedue. En pikkedue.
-Er det en iPhone 11? Hvem gav dig den? -Mor.
-Hvorfor dig? -Fordi jeg er hendes yndling.
Nej, giv mig den. Jøsses.
Tag jer sammen.
Jeg har meget spændende nyheder.
Flytter vi?
Vi får vores eget YouTube-show.
-Hvad? -Ja!
Vi er vloggere.
Fra og med i dag er vi en familie af vloggere.
-Bliver vi som Hanging With the Sobies? -Nemlig.
-Du godeste! -Det gør I.
Nej, mor! Så ser alle, hvordan vi lever, og mit liv er forbi.
Virkelig? Lad os tales ved, når showet bliver vist.
-Må jeg stå for musikken? -Ja, du må.
Mor, må jeg stå for den seje spas?
Selvfølgelig. Det er et familieforetagende.
Vi er sammen om det.
Ellers har vi ikke et show, Sarah.
Fint. Kun hvis du sender mig til frisør, og vi får en hushjælp.
Aftale.
-Ja! -Ja!
Vi skal finde på et navn.
Noget, der fænger.
-Idéer? -Noget, vi måske kan brande senere?
-Jeg kan lide din måde at tænke på. -Hvad med Priceless?
-Ja. Pricesless. -Det kan jeg godt lide.
-Ja. -Vi kan komme på Google.
Kort og sødt.
-The Priceless Horowitzes? -Bare Priceless.
Bare Priceless.
Nej, jeg kan ikke have hatten på.
Undskyld. Fortæl ham det.
-Hej. -Og mine briller…
-Hej. -Jerry, hvor har du været?
Undskyld.
-Jeg ligner Det lille hus på prærien. -Ja, du ser lækker ud.
Lækker?
Hvad? Jerry.
Den tager jeg også af. Jeg kan ikke gå med den.
Hvad sker der?
-Rebecca er gravid. -Hvad?
Hun kender knap nok fyren.
Se her.
Hvilket røvhul kører på sin Harley på Instagram? Jeg kan ikke…
Det er Instagram.
Hvad gør han? Bryder han med en alligator?
Jeg fatter ikke, at hun skal have barn med den nar.
Jeg ville giftes.
Jeg købte ringen og det hele.
Alt handlede om restauranten.
Jeg ved det, Jerry. Restauranten har været en belastning.
Vi er nødt til at stoppe med det der.
Vi er nødt til at stoppe med at gøre det personligt.
-Det er et forretningsforhold. -Ja.
Hør, PR-damen bad mig fortælle dig,
at hun frygter, billederne vil ligne hende fotografens for meget.
Hun tager billeder af særlingene og de siamesiske tvillinger…
-Diane Arbus? -Ja, præcis. Det frygter hun.
Synes de, jeg er en særling?
Nej.
Fotografierne skal stå i kontrast til bogen.
Lethed og friskhed og alt det.
Justine? Jeg har brug for dig i garderoben.
-Thomaso gik med til ændringen. -Du ser godt ud.
-Hør… -Du ser lækker ud.
Siri, ville du ønske, du havde en penis?
Hvad pokker?
Siri, ville du ønske, du havde en penis?
Jeg forstår ikke: "Siri, ville du ønske, du havde en penis?"
Hvad med en websøgning?
Hvorfor har du ikke en krop?
Er du ikke ensom? Har du ingen venner?
Sluk hjernen.
Det er godt.
Løft knæet for mig.
Ja. Kaffe.
-Okay. -Hvem elsker ikke Café de Flore?
Rebecca og jeg var i Paris sidste år.
Vi ville på caféen, men elskede på hotelværelset hele tiden.
Mine kærester elsker Paris.
Bagefter tog vi til Venedig og elskede på hotelværelset hele tiden.
Guddommeligt!
Nu venter hun barn med en anden.
-Jerry, det er jeg så ked af. -Nej. Jeg har det fint.
Justine, kig ud af vinduet nu
og nyd din latte, og lad læserne finde ud af, hvem du er.
Ja.
Bare et glimt af trusserne.
Hør her, jeg er halvnøgen. Beklager. Det er ikke særlig feministisk.
Men det er friskt, tror jeg.
Ja.
Meget friskt.
Jeg er færdig.
-Er vi færdige? -Godt. Vi er færdige.
Okay. Er du sikker?
Var det godt nok?
Jeg vil gøre en undtagelse denne gang, fordi jeg elsker dig. Kom.
Mine ben.
Fra det her til dette.
Genialt, Thomaso.
Fra det her til dette.
-Fremragende, Thomaso. -Det er godt.
Thomaso, så godt.
Det er forsiden.
-Så meget bedre. -Smukt.
Men…
Det er ikke…
Gør det igen.
Igen?
Tekster af: Vibeke Petersen