‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Ar trebui să vii la petrecere. ‎O să fie distractiv.
‎- Nu știu. ‎- Anne?
‎Anne, mă auzi?
‎Anne?
‎Rahat, n-am semnal!
‎Ale dracului dealuri!
‎Vreau să vă mișcați rapid. ‎Camioanele de livrare.
‎Hai!
‎- Abia te miști. Zău așa! ‎- Bună!
‎Bună!
‎Voiam să mă prezint. ‎Dan. Lucrez cu Hunter.
‎Bună, Dan! Sunt Ell, lucrez cu Justine,
‎și-mi place tricoul tău. ‎Sunt fană Robert Plant.
‎Adică Robert… Da.
‎Da. Iubita mea importă ‎Ron Herman din Japonia.
‎- Tare. Da. ‎- Da.
‎Hunter e nerăbdător pentru diseară.
‎Vrea să se stea afară, ‎din cauza operelor de artă.
‎Sigur.
‎Avem un cort marocan, ‎pături și reșouri. Deci…
‎- Super. ‎- Va fi bine.
‎Dacă plouă, rezolvăm.
‎- Bine. Mulțumesc! ‎- Bine.
‎Dan, văd că vine ‎El Jefe,
‎vorbim mai târziu, bine?
‎- Sigur, da. ‎- Sunt aici toată noaptea.
‎Justine, unde ai fost?
‎- Adică? ‎- Te așteaptă bucătăria și lumea.
‎Cum adică? Eu sunt maestru bucătar. ‎Nu spăl salată.
‎- Da, știu. ‎- Da?
‎- Bine. ‎- Ce e asta?
‎- O rochie pentru mai târziu. ‎- Trebuia să avem haine de schimb?
‎Nu știu. Mă duc la petrecere. Poate.
‎Eu n-am adus nimic.
‎- L-ai văzut pe Jerry? ‎- Nu, mi-e frică.
‎De ce? Crezi că te mănâncă?
‎Ce scârbos! De ce…
‎Nu poți să-l eviți toată noaptea.
‎- N-o s-o fac. ‎- Curaj!
‎- Bine. ‎- Bine.
‎Hai, du-te!
‎- Bună! ‎- Salut!
‎- Te așteptam. ‎- Aud mulți de nu,
‎când ar trebui să aud mulți de da. ‎Nu sunt… Nu. Da.
‎- E foarte important. O secundă. Bine… ‎- Da.
‎- Scuze, s-a întrerupt. ‎- Nu trebuie să…
‎De cât timp ne cunoaștem? ‎Am zis că-ți găsesc ceva.
‎- Știu. ‎- Sunt bani buni, nu?
‎Da, mulțumesc, Jerry.
‎Ești foarte amabil. Apreciez.
‎Ai primit e-mailul ‎cu lista cu furnizorii noi?
‎Da, mă ocup.
‎- Bine. ‎- Altceva?
‎Nu. Tu te ocupi de livrări.
‎E domeniul tău.
‎- Vrei să stau toată noaptea în curte? ‎- Da.
‎Bine, eu…
‎E un apel real. De la magazinul de pește.
‎- Da. ‎- Bună! Da, Ell Horowitz. Da?
‎Da, confirm livrarea pe Hither Place ‎nr. 8412 la ora 16:00.
‎Bucătăria are nevoie de pește ‎nu mai târziu de 16:00. Mă auzi?
‎Semnalul e îngrozitor.
‎EPISODUL AL OPTULEA ‎PETRECEREA
‎Ascultă, sunt puțin îngrijorată ‎în legătură cu…
‎Nu. Bine.
‎- Yasmin? ‎- Pa!
‎Bună, iubitule!
‎Bună! Ce se întâmplă?
‎Maria spune că ești aici de ore întregi. ‎Ești bine?
‎Nu, sunt bine. Doar…
‎M-am uitat la… Doamne! ‎Toate rochiile astea
‎pe care abia le mai port…
‎Cu cine vorbeai?
‎M-ai auzit ‎purtând o conversație cu mine însămi
‎despre câte rochii am. E ridicol.
‎Unele dintre mamele de la școală
‎se vor duce la graniță.
‎Mă gândeam să donez și eu ceva.
‎De ce stăteai ghemuită pe jos?
‎Din cauza pantofilor ăstora. ‎E ridicol, scumpule.
‎Când m-ai văzut ultima dată cu ei?
‎Așa că voi continua ‎să mai sortez din lucruri
‎și cobor imediat.
‎Bine.
‎- Bine. Te iubesc. ‎- Te iubesc.
‎Turnurile trebuie să stea în colț, ‎pline cu tartine, patru de farfurie,
‎și patru stive de farfurii, da?
‎Desigur.
‎Vreau să vă spun cât sunt de încântată
‎că vom găti împreună ‎această mâncare delicioasă.
‎Mâncarea marocană a fost ‎o parte importantă a copilăriei mele,
‎iar aceste arome sunt delicioase.
‎În fine, scuze!
‎Doar mă bucur că suntem o echipă.
‎Să ne-apucăm de treabă!
‎Da, chef. La treabă!
‎E totul în regulă?
‎Totul e bine, da. ‎Încercam să aflu când vine peștele.
‎Peștele nu e aici?
‎O să mă interesez.
‎Bine. Cred că o să fac ce-a făcut Vatel ‎dacă nu ajunge peștele în curând.
‎Mă ocup eu.
‎Stai liniștită, ne descurcăm.
‎Fii calmă!
‎Sunt foarte calmă.
‎Apropo, Vatel era ospătarul-șef ‎al lui Ludovic al II-lea, nu bucătarul.
‎Se crede greșit că era bucătar
‎și că s-a sinucis ‎fiindcă a întârziat peștele.
‎Habar n-aveam și sunt franțuzoaică.
‎Îi mai trebuie ‎ras el hanout.
‎Echipa mea știe că traversez 405 ‎doar pentru mâncarea lui Justine.
‎- Frumos. ‎- Atât.
‎Singurul motiv.
‎Știam că nu faceți evenimente private,
‎dar m-am gândit să întreb.
‎Ne bucurăm că ai făcut-o.
‎- Bine. ‎- Mulțumim! Sunt prietenă bună cu Justine,
‎- …i l-am prezentat pe partenerul ei. ‎- Bine.
‎E uimitor ‎cum reacționează oamenii la mâncarea ei.
‎Mi-a tăiat al treilea cordon ombilical.
‎- Iisuse, al treilea? ‎- Da.
‎Câți copii ai?
‎Trei. Sunt niște monștri.
‎Trebuie să-ți arăt ceva.
‎- Repede. ‎- Sigur.
‎E foarte amuzant.
‎Durează un minut.
‎Termină, ciudatule, face pipi peste tot!
‎Vreau să facă pipi peste tot, ‎ca să-l lingi tu.
‎E haios puștiul.
‎E ca doctorul Jekyll și dl Hyde, ‎dar mai drăguț.
‎Câinele e senil. E inuman să mai trăiască.
‎- Ea cine e? ‎- Nu e senil, e retardat.
‎Sarah. Fiica mea de 13 ani.
‎- Bine. ‎- Da. Nimeni nu crede că e fiica mea.
‎- Bine. ‎- Am o poveste tare.
‎Avea șase ani, eram la magazin. ‎A spus oamenilor că am răpit-o,
‎fiindcă nu i-am cumpărat Holiday Barbie.
‎Am stat cinci ore la poliție, ‎până a spus, în sfârșit, „mami”.
‎I-am zis că o să conducă lumea într-o zi.
‎Pare o pacoste.
‎Chiar e.
‎Scuze, am primit un mesaj.
‎- Bine. ‎- Dar… îmi place.
‎- Ne mai vedem. Bravo! ‎- Bine. Pa, Hunter!
‎Bună, Jesus!
‎Bună, dră Anne!
‎Dle Sebastian.
‎Salut, Jesus!
‎Îl lași la școală mâine, la 8:30.
‎Da.
‎Probabil că va fi aglomerat pe 10. ‎Ai grijă să pleci devreme!
‎Plecăm devreme și luăm o gogoașă, nu?
‎Sună bine, nu?
‎Așa cred.
‎Ce activități amuzante ‎ați plănuit pentru azi?
‎Mai întâi mergem la Bottega Louie.
‎Vom lua o clătită ‎cu afine, frișcă și bombonele
‎și un milkshake cu banane și căpșuni.
‎Sună bine.
‎Mergem să vedem insectele
‎la Muzeul Natural de Istorie.
‎Poate că o să vezi tarantulele, ce zici?
‎Amice, ți-am spus ‎că nu e voie cu animale în clădire.
‎A trebuit să-l aduc. ‎Nu-i place să doarmă singur.
‎Te rog, tată!
‎Bine, doar de data asta.
‎Mă duc să-i pun apă.
‎Bine.
‎Poate că e timpul să… pe Gaga, nu?
‎Ce idee grozavă! ‎Îi frângem copilului inima de două ori.
‎Era o glumă.
‎Nu e o glumă amuzantă.
‎Poți să mai pui bani în contul comun?
‎Mutarea a fost mai scumpă decât credeam.
‎- Sigur. Da. ‎- Bine.
‎- I-am arătat lui Gaga unde doarme. ‎- Hai să mergem, avem multe de făcut.
‎Bine.
‎Pa!
‎- Te iubesc. ‎- Te iubesc.
‎- Deja mi-e dor de tine. ‎- Și mie.
‎- Bine. Pa! ‎- Pa!
‎Sună-mă dacă ai nevoie de ceva! ‎Am telefonul cu mine.
‎Bine.
‎O să te distrezi grozav cu tatăl tău.
‎Doamne!
‎Anne, nu?
‎- Adam? ‎- Da.
‎Pot sta aici?
‎Da, sigur.
‎Ce nebunie!
‎Îți place să prinzi valurile?
‎Așa mă apropii de divinitate.
‎Eu nu cred în Dumnezeu.
‎Dar când am timp să privesc oceanul…
‎sunt conștientă că sunt aici,
‎că stau în acest loc unic din lume
‎și că fac parte dintr-un univers mai mare
‎și că lumea se transformă la nesfârșit.
‎Nu știu. E oarecum ‎frumos și trist în același timp.
‎Japonezii au un cuvânt pentru asta, ‎yūgen.
‎E profunzimea și misterul ‎frumuseții universului,
‎dar și frumusețea tristă ‎a suferinței umane.
‎Yūgen.
‎Doar limba japoneză ‎poate exprima acea dualitate interioară.
‎Există în noi toți.
‎Super!
‎Eu nu mai vreau.
‎Vai, nu!
‎E totul în regulă?
‎E fiul meu.
‎În seara asta ‎trebuia să stea cu tatăl lui,
‎dar vrea să vină acasă.
‎Mă simt prost.
‎Ar trebui să mă duc să-l iau.
‎Ești mamă. Înțeleg.
‎O să merg la Napa cu treabă o săptămână.
‎Când mă întorc, aș vrea să te sun.
‎Ești de acord?
‎Da, ar fi grozav.
‎Bine. Sper ca lucrurile să se rezolve.
‎Mulțumesc!
‎- Mă bucur că te-am văzut. ‎- Și eu.
‎Nu are logică.
‎Iubitule!
‎Will, nu poți să te furișezi așa,
‎- …mai ales când scriu. ‎- Scuze!
‎Am senzația că mă spionezi.
‎Bine, nu chiar așa,
‎dar am senzația ‎că îmi urmărești fiecare mișcare.
‎Îți plăcea mai mult ‎când mă ocupam doar de Orion?
‎Nu vreau să ne certăm.
‎Îmi pare rău, Yasmin!
‎Nu, mie îmi pare rău.
‎Mi-am irosit dimineața
‎încercând să-mi dau seama ‎ce rochii să dau,
‎iar acum mă simt vinovată că n-am lucrat.
‎Cred că am un blocaj.
‎Știi ce? ‎Mă opresc acum și mai încerc mâine.
‎Nu. Acum e momentul să insiști. Da?
‎Sigur va ieși ceva grozav.
‎Mă duc să-l iau pe Orion.
‎- Nu te deranjează? ‎- Nu.
‎Mulțumesc, scumpule! Te iubesc.
‎Eu mai mult.
‎Piscina.
‎Nu, era cealaltă.
‎- Ai avut două? ‎- Da, am avut două.
‎Vorbești ca un om cu două piscine.
‎E chiar femeia zilei!
‎Tocmai te ridicam în slăvi.
‎Evan, unde ai fost?
‎Justine, nu ai cunoscut gazda. ‎El e Hunter.
‎Vă apreciez mult preparatele, madam.
‎Vorbește fluent franceză.
‎Mă flatezi.
‎Mulțumesc că m-ai lăsat ‎să-ți folosesc bucătăria.
‎Sunt anumite feluri ‎pe care le pot găti doar pe loc.
‎Sigur. Da.
‎Pot vorbi cu ei două secunde?
‎Două secunde, mulțumesc!
‎- Pe curând! ‎- Pe curând!
‎- Unde e peștele? ‎- Ai vorbit cu Ell? Ea se ocupă.
‎Ba nu.
‎- Tu te ocupi de livrări. ‎- Nu în seara asta.
‎- Am stabilit că-i găsim de lucru. ‎- Da, dar nimic legat de bucătărie.
‎Nu se pricepe la sincronizare…
‎A fost chelneriță. N-are cum să nu știe.
‎- Jerry, e bezmetică. ‎- Ce?
‎Din păcate.
‎Stai cu ochii pe fata care lucrează cu ei!
‎E în regulă, dar nu vreau ‎să arate filmulețe cu copii toată seara.
‎E cam guralivă.
‎- Doamne! ‎- Da.
‎- Se-ntâmplă.
‎Da, e o problemă.
‎Dacă nu vine peștele,
‎va trebui să fac ‎tocană de linte pentru peșterieni,
‎pentru vegetarieni sau cum le zice ălora ‎care nu mănâncă carne.
‎Nu, mă duc s-o caut.
‎Nu, o să te iei cu vorba.
‎Mă duc eu.
‎Tu fă ‎court bouillon‎-ul! Mulțumesc!
‎A vrut să spună „pescatarieni”.
‎- Nu face față stresului. ‎- Nu, e o problemă.
‎Ell. Mulțumesc!
‎Ce? E prea tânăr?
‎- Unde e peștele? ‎- Am sunat la magazin. Vine la 16:00.
‎Ei bine, au mințit. Da? ‎Găsește-mi peștele!
‎Bine. Nu te uita așa la mine!
‎Mă sperii cu ochii ăia.
‎Ține-mi băutura și mă duc să-i sun.
‎Bună! Sun în legătură cu livrarea ‎de pe strada Hither Place nr. 8412.
‎Am vorbit cu cineva ‎acum două ore care m-a asigurat…
‎La dracu'!
‎Bună! Tot eu sunt. Semnalul e slab aici.
‎- Sunt în Hills și nu pot… ‎- Scuze, unde punem cortul?
‎Două minute. Da?
‎Bună! Cred că cel mai bine ‎e să mă conectez la Wi-Fi.
‎Trimite-mi un e-mail la ellhell@yahoo.com.
‎- Scuză-mă! ‎- Mă auzi?
‎Nu acum, vorbesc la telefon!
‎Scuză-mă! Mă așteaptă Hunter.
‎Bună! Caroline Burton.
‎Am confirmat.
‎Nu ești pe listă.
‎Dar e imposibil.
‎Brett! Bună!
‎Caroline…
‎de la Coffee Bean, pe Sunset.
‎Bună, scumpo!
‎Sunteți împreună?
‎Un băiat poate visa. ‎Ne vedem înăuntru, scumpo.
‎Doamnă, vă rog, la o parte!
‎Bună, Will! Scuze de deranj,
‎dar Yasmin nu răspunde la telefon. E aici?
‎Da, intră! E sus.
‎Are căștile pe urechi, bate tare.
‎Bine.
‎Dar am citit recent ‎că 65% dintre adolescenți
‎cred că părul pubian e scârbos.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Le numesc gorile pe femeile cu păr pubian.
‎- Da. ‎- Ce dezgustător!
‎De asta trebuie să ne protejăm băieții, ‎să nu-i tulbure industria pornografică.
‎- Trebuie să răspund. ‎- Bine.
‎Bună, mamă!
‎Nu.
‎Bine. Pa!
‎- Scumpo, ești bine? ‎- Da, sunt bine.
‎Ce s-a întâmplat?
‎- Pot să te întreb ceva? ‎- Sigur.
‎- Promite-mi că ești sinceră! ‎- Da. Dar să nu te superi pe mine.
‎- Nu mă supăr. ‎- Bine.
‎Crezi că ar trebui ‎să nu mai iau banii mamei?
‎În primul rând, nu-i iei. Ți-i dă ea.
‎Ce ai vrea să faci?
‎Ți-a cumpărat casa aia.
‎Ai fi boschetară. Pardon, fără casă.
‎Nu e vorba doar de tine. ‎Depind de tine atâția oameni!
‎Gândește-te la George! ‎El n-are o slujbă reală.
‎- Și? ‎- Mai e și Gretchen.
‎Nepotul lui Lupe. Nu e primul ‎din familie care merge la facultate?
‎- Datorită ție. ‎- Da.
‎Serios, nu poți pleca acum. ‎Tocmai ți-ai făcut piscina.
‎Ea m-a pus s-o fac.
‎Nici nu voiam piscina ‎și mă face să mă simt prost.
‎E ca inelul ‎pe care mi l-a dat la 40 de ani.
‎Da.
‎L-a cerut înapoi ‎că aveam unghiile murdare.
‎Parcă strica orzul pe gâște.
‎- Doamne, scumpo! ‎- Da.
‎Nu mi-a păsat niciodată ‎de lucrurile materiale.
‎În primul an de facultate
‎am locuit în dubița iubitului meu ‎și făceam pipi în borcane de sticlă.
‎- Ce? ‎- Serios.
‎Doamne!
‎Te înțeleg, Anne. Eu, în primul an,
‎am mers la un seminar de marxism ‎cu fiul lui Rupert Murdoch,
‎și era împuțit tot timpul, ‎cu părul murdar…
‎Arăta de parcă n-avea bani nici de cafea,
‎și acum locuiește într-o casă ‎de 150 de milioane de dolari în Bel Air.
‎În facultate toți ne dăm drept ‎ceea ce nu suntem, Anne.
‎Pentru asta sunt anii ăia.
‎Nu mai știu cine vreau să fiu.
‎Da.
‎Uneori, cred că toți regretăm persoana
‎care speram că vom deveni.
‎Nu știu.
‎I-am zis lui Justine că merg la petrecere.
‎Bine.
‎Acum ai trecut ‎pe bomboane de ciocolată cu canabis?
‎Sunt ușoare.
‎Nu.
‎Anne.
‎Nu.
‎Cred că ai nevoie.
‎Da, cred că trebuie să mergem la petrecere
‎și să ne purtăm ca în facultate.
‎- Bine, mă bag. ‎- Te bagi?
‎Doamne!
‎- Când își face efectul? ‎- Nu știu.
‎Mă lași măcar să merg la baie?
‎Vrei să fac pipi aici?
‎Chiar nu voiam să ajungem aici,
‎dar va trebui să vă notez numele.
‎Sunt prietenă cu Hunter.
‎Oameni buni… Vine mașina cu pește.
‎Trebuie să-i dați de-aici.
‎- Acum? ‎- Da, acum.
‎Trebuie să vină Madonna.
‎Nu poate veni nimeni cu mașina până aici.
‎Bine.
‎Casa Stanius? Avem o livrare de pește.
‎Poftim?
‎Ai cinci minute ‎să duci peștele de aici, acolo.
‎- Pe jos? ‎- Nu, cu cămila.
‎Ce-ai, cucoană?
‎Dispeceratul a confirmat ‎Hither Place 8412.
‎Care e în Sherman Oaks. ‎Aici e Hither Lane.
‎Cinci minute. ‎Au făcut stânga pe Mulholland.
‎Bine, te rog, sunt mamă singură. ‎Ajută-mă să duc peștele în bucătărie!
‎Stai liniștit, Dan!
‎În două minute am terminat.
‎Bine, haide!
‎Ai nevoie de ajutor?
‎- Da. Câte poți duce? ‎- Câte ai?
‎Dă-i să care!
‎Bine, încă una.
‎Să mergem!
‎- Sigur vezi așa? ‎- Categoric.
‎Bine. Haide!
‎- Doamnelor și domnilor, ‎le poisson. ‎- Doamne!
‎Sper că nu e ‎le poison.
‎N-avem timp de pierdut.
‎Reîncălziți ‎court bouillon‎-ul! ‎Facem peștele.
‎Pot să ajut. Baclavaua e gata.
‎Mulțumesc, Fred!
‎Îmi trebuie filé.
‎Să nu lăsați nici măcar un osișor!
‎- Da, chef. La treabă! ‎- OK.
‎Scuze! A văzut cineva ‎o tânără în rochie roșie?
‎Ce se întâmplă?
‎Nimic, domnule, doar o scandalagioaică.
‎Rochie roșie, vreo 20 de ani…
‎- Tu. ‎- Nu.
‎- Vino cu mine! ‎- Mă ocup eu.
‎- Nu e pe listă, dle. ‎- Nu.
‎Mulțumesc mult. ‎Ăsta e domeniul meu. Mă descurc.
‎Bună!
‎- Bună! ‎- Ești bine?
‎Da.
‎- Vrei ceva de băut? ‎- Șampanie ar merge.
‎Da, bine.
‎- Pot să fac pipi? ‎- Da.
‎- Mă țin de o oră. ‎- E inacceptabil.
‎Vino să-ți arăt unde e baia!
‎Te rog!
‎Ar trebui să-l reclamăm.
‎Trebuie să răspundă pentru șoferii lor.
‎A fost o idee îngrozitoare.
‎Anne, nu simt nimic.
‎Calmează-te, o să simți, promit.
‎Poate că începe să-și facă efectul,
‎fiindcă am impresia că o văd pe Madonna.
‎Chiar e Madonna.
‎- Uite ce tânăr e iubitul ei! ‎- Doamne!
‎Mă întreb dacă o face gorilă.
‎Fetelor, ați venit!
‎- Mulțumesc că ați venit! ‎- Bună!
‎- Sunt stresată rău. ‎- E grozav DJ-ul.
‎- Da. ‎- Îmi place.
‎Da.
‎Mi se mișcă trupul în ritmul muzicii.
‎Nu știu dacă e normal.
‎Cred că dansez. E dans.
‎- Dansăm. ‎- Ce v-a apucat?
‎Ne vedem mai târziu.
‎Distracție plăcută!
‎- Pa! Dați pe la mine! ‎- Pa!
‎Bine.
‎Totul parcă e lichid.
‎Nu, fără poze.
‎- Mulțumesc! ‎- Calmează-te!
‎Nu-mi mai spune să mă calmez!
‎Ești singura persoană ‎care se supără când se droghează.
‎E ceea ce cred eu că e?
‎Începe ploaia.
‎Nu iese nimic de-aici până vă spun eu.
‎- Spune-mi că halucinez! ‎- A fost rapid.
‎Încă o prietenă la ananghie?
‎- Bine. ‎- Să-și facă centru de caritate.
‎- Ell. ‎- Da?
‎Trebuie să mutăm mâncarea în cort.
‎- În cort? ‎- Da.
‎- În cort. Vai, cortul! ‎- Primul de pe listă.
‎Erau 30% șanse de ploaie.
‎Am ADD, Jerry. Scuze!
‎Și acum spui?
‎Fugiți la adăpost!
‎- N-avem cort! ‎- Ell are ADD. Trebuie să acționăm!
‎- Cum i-ai spus? ‎- Poftim?
‎Să acționăm.
‎- Te iubesc. ‎- Hei!
‎N-o iubești. Vorbește boala din tine.
‎Caroline, stai!
‎Mâncarea mea!
‎S-a zis cu tine! Te-am prins.
‎Și eu pe tine.
‎Pune mâna pe mine și ajungi la pușcărie!
‎Oameni buni!
‎Petrecere cu cușcuș și ploaie!
‎Da, oameni buni, ‎petrecere cu cușcuș și ploaie!
‎Petrecere cu cușcuș și ploaie!
‎Papagalul Num Num.
‎Ai legătura, Peter Sellers!
‎Doamne! Dă-mi puțin poșeta ta!
‎Sunt fleașcă.
‎La dracu', e rece! ‎Trebuia să intri ușor, Anne.
‎Așteaptă-mă!
‎Ce cauți aici?
‎Am venit de mult. ‎E cea mai tare petrecere.
‎- E bună apa, intrați! ‎- Veniți!
‎Trebuie să intrăm.