‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫היי, אל תבוא עם שרה בסביבות 14:00‬
‫כדי לעבור על האינסטגרם שלי,‬ ‫עמוד הפייסבוק שלי,‬
‫ואחר כך נצא להליכה.‬
‫תבטיחי לי‬ ‫שבחיים לא תעלי לרשת תמונות של אלבר.‬
‫ברור שלא!‬
‫רגע, הבת שלה לא הולכת לבית הספר?‬
‫לא, היא לא הולכת כשהיא במחזור.‬
‫טוב, תישארו במשרד שלך‬
‫ואל תרעישו, כי אני עובד.‬
‫אי אפשר ששלושתנו נהיה במשרד.‬ ‫החום בלתי נסבל.‬
‫לא משנה אם תהיו במשרד או לא,‬
‫תמיד חם לך מדי, ז'וסטין.‬
‫כן, אתה צודק.‬
‫אין לך שיעור ספינינג ב-14:00?‬
‫אני לא הולך, יש לי יותר מדי עבודה.‬
‫יש לי פגישה עם "סטודיו בטא" השבוע,‬ ‫אז אני חייב לעבוד.‬
‫זה לא היה בשבוע שעבר?‬
‫לא, דחו את הפגישה לשבוע הזה.‬
‫אמרתי לך. את לא זוכרת?‬
‫לא.‬ ‫-לא, את לא זוכרת?‬
‫אז למה לא שאלת איך הלך בפגישה החשובה שלי?‬
‫לא רציתי להטריד אותך בשאלות מטופשות.‬
‫חיכיתי שאתה תעלה את הנושא.‬
‫ז'וסטין, את בכלל מקשיבה כשאני מדבר איתך?‬
‫נראה שלא אכפת לך ממה שקורה בחיים שלי.‬
‫מרטן, ברור שאכפת לי מהחיים שלך.‬
‫כל מה שמעניין אותי זה שתמצא עבודה.‬
‫כן, גם אותי.‬
‫ואני אמצא עבודה.‬ ‫זו רק שאלה של תזמון, זה הכול.‬
‫כן.‬ ‫-תקשיבי, אני פשוט גבר שעובד‬
‫ומנסה לתרום כמיטב יכולתו‬
‫ולהיות אבא טוב, זה הכול.‬
‫אל תסתכלי עליי במבט מלא רחמים.‬
‫כן, ברור.‬
‫- פרק 5‬ ‫עוקבים -‬
‫יש לך 134 עוקבים? איך זה בכלל אפשרי?‬ ‫-כן, זה מה שאמרתי לה.‬
‫את שפית מפורסמת, זה צריך להיות פי עשרה.‬
‫כאילו, 10,000.‬ ‫-נכון.‬
‫טוב, למסעדה יש אינסטה,‬
‫אבל ג'רי רוצה שיהיה לי חשבון משלי.‬ ‫הוא אומר שהעיקר זה חשיפה אישית.‬
‫כן, אנשים רוצים לראות מה את מכינה לבן שלך‬ ‫לארוחת בוקר. הם מתים על החרא הזה.‬
‫למכבסה שלי יש בערך 2,000.‬
‫מה? תבקשי מהם שיתייגו אותך‬ ‫בפעם הבאה שאת אוספת את הבגדים.‬
‫כתבו עלייך בתקשורת?‬
‫כן.‬
‫זה היה עוד לפני המסעדה, וגם אחרי.‬
‫אלוהים, וואו.‬
‫אלוהים, את בכל מקום.‬
‫אלוהים, את מפורסמת. היא מפורסמת, וואו.‬
‫אין לנו חלב שיבולת שועל?‬
‫יש, הוא במשרד שלי.‬
‫לא, תורידו את החתול מהשולחן. זה דוחה.‬
‫טוב, קודם צריך להשיג לך וי כחול.‬
‫איך אני עושה את זה?‬
‫באינסטגרם צריכים לוודא‬ ‫שאת באמת מי שאת אומרת,‬
‫זה ייקח רק כמה ימים,‬
‫ואז נקשר את הפרופיל לחשבון הפייסבוק‬ ‫שאת מתעקשת לתחזק.‬
‫רק שתדעי, פייסבוק מת.‬ ‫-פייסבוק מת?‬
‫היי, איפה זה? איפה?‬
‫על המדף.‬
‫ואת צריכה שיתייגו אותך.‬ ‫את מכירה המון מפורסמים, נכון?‬
‫לא ממש. לא.‬
‫פאק, אני לא מוצא אותו.‬ ‫יש במשרד שלך רק נייר טואלט.‬
‫מאחורי ציר העוף!‬
‫תסתכל. אתה רואה את ציר העוף? בדיוק!‬
‫את מכירה המון מפורסמים.‬
‫לא בילית עם בראד בשבוע שעבר?‬
‫טוב, הוא בא למסעדה,‬ ‫ואני אמרתי, "היי", והוא אמר "היי".‬
‫כן, אז ביליתם יחד. בדיוק.‬
‫אלוהים. "היי" זה בסדר,‬ ‫טכנית זה כל מה שצריך,‬
‫אבל באופן אידיאלי,‬ ‫תצטלמי איתם ותתייגי אותם.‬
‫ועדיף שהם יתייגו אותך.‬
‫לא נראה לי שאני מסוגלת‬ ‫להצטלם עם מפורסמים ולבקש שיתייגו אותי.‬
‫את צוחקת עליי? הם חיים בשביל החרא הזה.‬
‫אמרנו יחד!‬
‫טוב, אם רק את תתייגי אותם,‬ ‫ייקח לך יותר זמן לצבור עוקבים.‬
‫זנדאיה באה למסעדה?‬
‫זנדאיה? לא.‬
‫בילי אייליש?‬
‫לא. אני לא יודעת.‬
‫כלומר, אני לא… אני רוב הזמן במטבח,‬
‫אני לא יודעת מה קורה.‬
‫כנראה אני צריכה להיות יותר מודעת.‬
‫כן.‬
‫סליחה, אכפת לך לא לגלגל עיניים‬
‫כאילו את בסדרת נוער של דיסני?‬
‫סליחה, את לא אמורה לצאת לאסוף את אלבר?‬ ‫כבר 15:15.‬
‫לא.‬
‫יזמין תאסוף אותו ואת אוריון,‬ ‫והם יבואו איתנו להליכה.‬
‫בסדר.‬
‫אתם רבים?‬
‫לא. צרפתית היא שפה לא נעימה לאוזן.‬
‫טוב, בואו נזוז.‬
‫קדימה.‬
‫אז, את יודעת… זוכרת את הפסיכולוגית המעולה‬
‫שג'ף ואני הלכנו אליה לפני שנפרדנו?‬
‫לא.‬ ‫-היא הייתה נהדרת.‬
‫לדעתי עדיין היינו יחד‬ ‫אילו היה לנו כסף להמשיך בטיפול.‬
‫למה את מעלה את הנושא?‬
‫אימא, אני לא יכולה לבוא להליכה.‬ ‫-את באה להליכה, שרה.‬
‫אני לא יכולה. אני מדממת כרגע.‬
‫טוב, אז תשמרי על אח שלך.‬
‫אין מצב.‬ ‫-תשמרי על קאי או שתבואי להליכה.‬
‫אז חשבתי שאסמס לך את המספר שלה,‬
‫את יודעת, רק כדי שיהיה לך אותו.‬ ‫-בסדר. תודה.‬
‫תיזהר.‬
‫נתחרה!‬
‫זהירות.‬
‫הוא עוזב את הבית?‬
‫כן, מחר. הדירה שלו ממש מגניבה.‬
‫השכונה מזכירה לי את נוליטה בשנות ה-90.‬
‫וואו, זו התחלה חדשה לגמרי.‬
‫מה זאת אומרת? בשביל ג'ורג'?‬ ‫-בשבילך ובשביל ג'ורג'.‬
‫תוכלי ללכת לדירה שלו‬ ‫ולהעמיד פנים שאת המאהבת שלו.‬
‫את יודעת, מאורה קטנה ומסתורית משלכם.‬
‫את צריכה להוסיף אלמנט של סכנה.‬
‫כאילו, כשאני מתחילה להשתעמם מוויל,‬
‫אני נכנסת לאוטו ונוסעת,‬
‫מכבה את הטלפון שלי לכל היום ופשוט נעלמת.‬
‫כשאני חוזרת הביתה,‬ ‫אנחנו מזדיינים כמו שפנים.‬
‫את מכבה את הטלפון? את?‬
‫כן! כלומר, אני בודקת כל רבע שעה‬ ‫כדי לוודא שאוריון בסדר.‬
‫אז את מסתורית, אבל מחוברת לגמרי.‬
‫כן, ובואו נגיד שזה ממש עובד לנו.‬
‫כן, טוב, זיונים לא היו הבעיה שלנו, יז.‬
‫עשינו את זה לפחות פעמיים בשבוע.‬
‫פעמיים בשבוע? אלוהים, זה מתיש.‬
‫כלומר, מרטן ואני עושים את זה פעמיים בשנה.‬
‫לא, בחייך. ג'סטין!‬
‫זה נכון.‬
‫בנות, אני עצבנית על ג'רי.‬
‫הייתי מלכה בסאות'רן קליפורניה פייננשלס.‬
‫הם אהבו אותי,‬ ‫ועכשיו הם מתייחסים אליי כמו לחתיכת חרא.‬
‫טוב, ג'ורג' עוזב את הבית מחר.‬
‫אלוהים. אן, אני ממש מצטערת.‬
‫זה בסדר.‬
‫איך סב מתמודד עם זה?‬
‫הוא קצת עצוב, אבל הוא יודע שזה זמני.‬
‫ואם לא?‬
‫היא אמרה שזה זמני, אל.‬
‫טוב, סליחה. פשוט…‬
‫אתן יודעות מה מדאיג אותי?‬
‫ילדים יכולים להרגיש‬ ‫שההורים שלהם לא מאושרים, נכון?‬
‫לא כל הילדים.‬
‫אני לא ידעתי שג'ורג' לא מאושר,‬ ‫אז סב בטוח לא ידע.‬
‫טוב, היית מסטולה כל הזמן.‬
‫בדיוק. הייתי מאושרת.‬
‫כן. אולי אני התמסטלתי‬ ‫כדי לחגוג את האושר שלי,‬
‫והוא התמסטל כדי לברוח מהאומללות שלו.‬
‫זה עמוק, אן.‬
‫אז במי תבחר?‬
‫אני לא יודע. אני אוהב את שניהם במידה שווה.‬
‫בכל מקרה, הם יחליטו בשבילי, נכון?‬
‫הם מחליטים הכול.‬
‫אני פשוט מרחם על סר גאגא.‬ ‫הוא ישנא לנסוע הלוך-ושוב.‬
‫שני הבתים השונים יבלבלו אותו נורא.‬
‫האוגר שלך יהיה בסדר.‬
‫הם בטח יגורו בבית בתורות,‬ ‫כדי שאתה וגאגא לא תצרכו לעזוב.‬
‫זה מה שרוב ההורים עושים עכשיו.‬
‫אתם זוכרים שקוו תמיד הסתבך,‬
‫כי הוא כל הזמן שכח את שיעורי הבית‬ ‫אצל אימא שלו או של אבא שלו?‬
‫זה היה כל כך לא הוגן.‬
‫אתה חייב לשכנע אותם לגור בבית בתורות.‬
‫לי יש מזל, אבא שלי אולי יחזור לגור איתנו.‬
‫הם נפרדו זמנית ואז חזרו להיות יחד?‬
‫זה בעיקר בגלל כסף. הוא יביא את האוהל שלו.‬
‫אתה יודע, אני לא בטוח‬ ‫שההורים שלי עדיין אוהבים זה את זה.‬
‫אני מקווה שהם היו מאוהבים כשהם עשו אותי.‬ ‫-אני די בטוח שבגלל זה הם עשו את זה.‬
‫אימא שלי אומרת‬ ‫שאני ההפתעה הכי טובה שקרתה לה.‬
‫היא אומרת את זה גם על קאי.‬
‫אל, במי היית בוחר‬ ‫אם ההורים שלך היו מתגרשים?‬
‫באימא שלי, בטוח.‬
‫כשאני עם אימא שלי, העולם הוא כזה.‬
‫אבל כשאני עם אבא שלי, העולם הוא כזה.‬
‫בסדר.‬
‫אני ואבא שלי נוסעים לפאלו אלטו מחר.‬
‫אתם חושבים שזה אומר שגם ההורים שלי יתגרשו?‬
‫אפשרי ביותר.‬
‫מה יקרה לנו? מה הבעיה שלהם?‬
‫אתה יודע, לפני כמה ימים‬ ‫אימא שלי התעצבנה על ג'רי,‬
‫כי אימא שלך נתנה לו סוכרייה.‬
‫אוף! הדבורים גוססות,‬ ‫הבתים של הפינגוונים נמסים,‬
‫וכולם מתחרפנים.‬
‫הם הרסו לנו הכול.‬
‫אני שונא אותם.‬
‫אני מניח שכולנו צריכים למות‬ ‫כדי שהכוכב יוכל להתאושש.‬
‫חבר'ה, תראו את הארנבים האלה!‬
‫אדיר!‬
‫אלברט, תתפוס אותו!‬
‫תראו אותם.‬
‫הם כל כך חמודים.‬
‫הם עדיין תינוקות.‬ ‫-כן.‬
‫אבל אל תשכחו, אנחנו מגדלות את דור העתיד.‬
‫כן.‬
‫אלוהים. זה נחש?‬
‫מה?‬ ‫-לא.‬
‫זה ארנב.‬ ‫-אוריון!‬
‫- שה ז'וסט -‬
‫הלו?‬ ‫-אל.‬
‫אני חושבת שמייקל פסבנדר כאן.‬
‫תבקשי ממנו לתייג אותך.‬ ‫-אימא!‬
‫מה?‬
‫טוב, אני חייבת לסיים.‬ ‫תזכרי, 10,000 עוקבים.‬
‫טוב, ביי.‬
‫עשרת אלפים…‬
‫פרד.‬
‫אתה חושב שזה מייקל פסבנדר?‬
‫מייקל…‬
‫זוכרת את הסצנה מ"12 שנים"?‬
‫כן.‬ ‫ -עם ה…‬
‫אני אוהבת את לופיטה, אבל זה היה מפחיד.‬
‫אבל הוא שחקן. הוא שיחק.‬
‫כן, אני יודע, פשוט…‬ ‫אני לא הייתי רוצה להפריע לו.‬
‫גברתי?‬ ‫-יודע מה? זה לא הוא.‬
‫בסדר.‬
‫אני לא מאמינה שאתה יוצא מחר‬ ‫לטיול של גדולים עם אבא.‬
‫אתה יודע שאתה יכול להתקשר אליי אם תפחד.‬
‫בכל שעה, אפילו באמצע הלילה.‬ ‫אתה יודע את זה, נכון?‬
‫אני לא אפחד.‬
‫אני יודעת. אתה הילד הגדול שלי.‬
‫טוב, נלך לישון, בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫אימא?‬
‫אני חושב שאני צריך‬ ‫לנסות להירדם לבד הלילה.‬
‫אבל זה הלילה האחרון שלנו.‬ ‫-אני יודע, אבל אני צריך להתאמן.‬
‫בסדר. אתה בטוח?‬
‫כן, אימא.‬
‫בסדר, מתוק שלי.‬
‫שינה ערבה.‬
‫תעשה חיים.‬
‫תהיה ילד טוב ותקשיב לאבא, בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫אתה בטוח שתסתדר לבד?‬
‫כן.‬
‫כלומר, אפילו בזמן הכנס, כל היום…‬
‫יזמין, עברנו על זה.‬
‫יהיו שם עוד ילדים,‬ ‫והם תכננו המון דברים בשבילם.‬
‫אני יודעת, אבל מי זה "הם"?‬ ‫-יזמין.‬
‫בסדר. הוא יהיה בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫זה בסדר. "הם" בשליטה.‬ ‫-כן.‬
‫טוב, נסמס לך כשנגיע לשם.‬
‫בטח נעצור בדרך ונראה את אריות הים,‬ ‫אז נגיע בסביבות 19:00, טוב?‬
‫טוב.‬ ‫-טוב. אוהב אותך.‬
‫ביי. תיהנה.‬ ‫-בסדר.‬
‫חגורת בטיחות. אוריון, מותק, חגורת בטיחות.‬
‫ויל, אל תשכח את הקרם שלו.‬
‫בסדר. אוהב אותך.‬
‫ביי. תיהנו, חבר'ה.‬
‫ביי.‬ ‫ -ביי, מותק.‬
‫טוב, בוא נצא לדרך.‬
‫ביי.‬
‫ביי!‬
‫לשים את זה כאן, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫ככה תראה את הנוף.‬
‫אתה תעשה כאן מוזיקה נהדרת, מר ג'ורג'.‬
‫תסתכל. תראה את זה.‬
‫זה די מדהים.‬ ‫-כן.‬
‫כן. אין נוף כזה בווניס.‬
‫כן, אבל כאן אין חוף.‬
‫אין כאן חוף.‬
‫אני מת על זה!‬
‫מרק הצדפות הכי טוב באל-איי,‬
‫הרחוב השביעי פינת פלאואר.‬ ‫-בסדר, אני יודע איפה אוכל הערב.‬
‫בסדר, נראה לי שנסתדר מכאן.‬
‫תודה רבה, חסוס.‬
‫אבוא בשבת לטפל בפסיפלורה?‬
‫יופי.‬ ‫-הם זקוקים לתשומת לב מיוחדת.‬
‫בסדר.‬
‫-תודה.‬
‫ביי.‬
‫יש הרגשה שאנחנו בניו יורק, נכון?‬
‫כן, חשבתי שרק לי חם.‬
‫רותח פה.‬
‫כן, ממש חם.‬
‫ממש חם.‬
‫אתה יודע, חשבתי שאם תרצה לעבור לניו יורק,‬
‫זה יהיה ממש בסדר מבחינתי.‬
‫לתקלט במועדון מלא בילדים על אקסטזי‬ ‫בשביל 200 דולר ללילה?‬
‫צריך כסף כדי לגור בניו יורק.‬ ‫-יש לך כסף.‬
‫לא. לך יש כסף.‬
‫זה הכסף שלנו.‬
‫באמת.‬
‫יופי, הטכנאי של האינטרנט‬ ‫יבוא בין 14:00 ל-17:00.‬
‫מה?‬ ‫-כן.‬
‫אל תעשי את זה.‬
‫אני מסוגל להתחבר לאינטרנט בעצמי, טוב?‬
‫אני כמעט בן 45.‬
‫"אני בן 45". אלוהים,‬ ‫אני לא מבינה מה הסיפור הגדול, טוב?‬
‫אני חגגתי השנה 55,‬ ‫ולא דיברתי על זה בלי סוף, נכון?‬
‫טוב, לך אין את הפחדים הקיומיים‬ ‫שיש לכל השאר.‬
‫באמת? אני לא מפחדת מהמוות?‬
‫את מפחדת לגווע ברעב? או להיות חסרת בית?‬
‫מותק, לעולם לא אתן לך לגווע ברעב,‬ ‫ותמיד יהיה לך בית.‬
‫די.‬ ‫-אתה המשפחה שלי.‬
‫הטון שלך, אן. זו בדיוק הבעיה.‬
‫את מדברת אליי כמו שדיברת אל סבסטיאן‬ ‫כשהוא היה תינוק והייתה לו תפרחת חיתולים.‬
‫את לא יכולה…‬ ‫-טוב, סליחה.‬
‫סליחה. אני יודע שאני שמוק.‬ ‫אני צריך לנוח, מתפוצץ לי הראש.‬
‫אני ממש מצטער.‬
‫בסדר. אני מניחה ש…‬
‫אני מניחה שאלך.‬
‫בסדר. נתראה ביום שישי.‬
‫כן, נתראה ביום שישי.‬
‫תעשה חיים.‬
‫זאת אימא.‬
‫היי, אימא.‬
‫מה שלומך, מתוק שלי?‬
‫טוב. אנחנו מקשיבים למוזיקה ושרים.‬
‫היי, מותק.‬
‫בסדר.‬ ‫-אנחנו בסדר.‬
‫נהדר. טוב, תתקשרו אליי כשתגיעו.‬
‫בסדר. ביי.‬
‫אוהבת אתכם.‬
‫רציתי להראות שיש לו המון צדדים שונים.‬ ‫אני מקווה שזה מתבטא בתמונות.‬
‫אז, קאי, אתה מתרגש לעשות את זה?‬
‫קאי? אתה מתרגש?‬
‫ממש מתרגש!‬
‫את יודעת, הוא הילד הזה,‬
‫הילד שתמיד עושה קולות מוזרים‬
‫ותמיד לובש כל מיני תחפושות ו…‬
‫הוא מתחנן בפניי לעשות את זה‬ ‫מאז שהיה בן שנה.‬
‫לא, קאי, אתה לא צריך לעשות את זה, מותק.‬
‫לינדה, אני רוצה לדבר איתך‬ ‫על שני הילדים האחרים שלי.‬
‫יש לי ילדה מעורבת בת 14,‬ ‫חצי לבנה, חצי שחורה.‬
‫סוג של שילוב בין זנדאיה‬ ‫לרות ביידר גינסבורג.‬
‫ויש לי ילד בן 12 עם חיווט עצבי בלתי שגרתי,‬
‫לבן, אבל עם תווי פנים אקזוטיים מאוד.‬ ‫לגמרי אפשר להאמין שהוא ממוצא לטיני.‬
‫אין ביקוש גדול ל"לטינים בכאילו" כרגע.‬
‫בסדר. לא, אני מבינה.‬
‫רק רציתי לתת לך אפשרויות.‬
‫אנחנו כמו "הצבעים המאוחדים של בנטון".‬
‫רגע, מה?‬
‫זה בסדר.‬
‫נמשיך הלאה.‬
‫קאי, אימא שלך ואני נדבר קצת.‬
‫חכה לה בחדר ההמתנה, בסדר?‬
‫אתה אוהב לצבוע?‬ ‫-לא.‬
‫טוב, אל תדאג.‬
‫ג'סיקה, יש לנו חבר נחמד שרוצה לשחק איתך.‬
‫יש עוד המון צעצועים נהדרים‬ ‫שתוכל לשחק בהם.‬
‫אימא תדבר על עסקים.‬
‫היי, קאי. בוא, אני אצבע איתך.‬
‫הלקוחות האסייתים שלנו‬ ‫מצליחים מאוד בשנים האחרונות.‬
‫ברור, הם העתיד.‬
‫רוצה לדעת למה, אישה לאישה?‬ ‫הם מחזיקים מעמד כל הלילה.‬
‫יש להם כל כך הרבה אנרגיה.‬
‫כלומר, תראי את סין.‬ ‫-בסדר.‬
‫אז תני לי להסביר לך איך אנחנו עובדים.‬
‫אנחנו לוקחים 20 אחוז על כל עבודה.‬ ‫זה תעריף נוער סטנדרטי.‬
‫הלקוחות צריכים לקחת כמה שיעורי משחק‬ ‫לפני שאנחנו שולחים אותם לעבודות.‬
‫ובמקרה שלך, נצטרך תמונות חדשות,‬ ‫כי אלה איומות.‬
‫באמת?‬ ‫-באמת.‬
‫בדרך כלל אנחנו גובים 3,000 דולר‬ ‫על כל החבילה, כולל השיעורים והתמונות,‬
‫אבל במקרה שלך, כי אנחנו מאמינים בקאי,‬ ‫אולי נוכל לרדת ל-2,500.‬
‫חבר'ה, תקשיבו, החל מהיום,‬
‫כולכם חתומים‬ ‫בסוכנות הכישרונות הצעירים של אל הורוביץ.‬
‫הם לא רצו אותו?‬ ‫-לא.‬
‫אנחנו לא רצינו אותם!‬
‫אני אופיע בטלוויזיה,‬
‫ואימא ואני נהיה עשירים מאוד‬
‫ונקנה מיליון לגו.‬
‫נכון, אימא?‬ ‫-נכון.‬
‫"ראש פין"‬
‫אימא, הוא קורא לי ראש פין!‬
‫אוליבר, תפסיק לקרוא לאחיך ראש פין.‬
‫זה בסך הכול השם של השיר שלי.‬ ‫-דוד זונה!‬
‫לא, מספיק.‬ ‫אין יותר סאות'פארק, החל מעכשיו.‬
‫אוליבר, די, הוא חוזר על כל מה שאתה אומר.‬ ‫יסלקו אותו מבית הספר.‬
‫זאת לא אשמתי.‬ ‫למה תמיד מאשימים אותי בכל דבר?‬
‫אולי תהיו בשקט?‬ ‫אני שומעת אתכם דרך האוזניות!‬
‫תענישי אותו.‬
‫בגללו אני אומר מילים רעות, אימא.‬
‫אין יותר פורטנייט!‬
‫בסדר, אוליבר.‬ ‫כן, החל מעכשיו, אין יותר פורטנייט.‬
‫את בת ערובה של ילד בן שש.‬
‫את יודעת את זה, נכון?‬
‫"ראש פין"‬
‫דוד זונה!‬
‫היי, זאת אני.‬
‫כן, אני לבד.‬
‫לא, הם נסעו לפאלו אלטו הבוקר.‬
‫- משקאות -‬
‫שיט. בסדר.‬
‫ארבע מאות ושתיים.‬
‫אבא, מה שלומך?‬
‫דאגתי.‬
‫לא יכולתי להתקשר.‬
‫הייתי עסוקה בפייסבוק ובאינסטגרם.‬
‫את תמיד אומרת שזה שטויות.‬
‫אבל היום אי אפשר לתחזק קריירה בלי זה.‬ ‫אם לא אעשה את זה, המסעדה תפשוט רגל.‬
‫היי, את לא נראית טוב.‬
‫לא, נרדמתי עם כל הבגדים.‬ ‫הייתי גמורה מעייפות וחזרתי הביתה מאוחר.‬
‫לא שלחת לי את המתכון שלך‬ ‫לנזיד עגל וגזרים!‬
‫אה, כן, נזיד עגל וגזרים.‬
‫כן, התחלתי לכתוב את המתכון, את יודעת,‬
‫אבל זה מתקדם לאט, כי אני מקליד באצבע אחת.‬
‫אצבע אחת!‬ ‫-רק אצבע אחת?‬
‫אלוהים, אני מתגעגעת אליך, אבא.‬ ‫אולי תבוא לבקר?‬
‫יש לי מספיק נקודות לכרטיס חינם.‬
‫מדכא עכשיו בארצות הברית,‬ ‫עם הנשיא הזה שלכם.‬
‫לפחות כאן יש לי בית קפה ממש מתחת לבית.‬
‫אבל…‬
‫האמת היא שהמצב ביני ובין מרטן‬ ‫לא טוב כל כך כרגע.‬
‫כן, טוב, אם אתם אף פעם לא מזדיינים,‬
‫ואת עוד ישנה בבגדים שלך,‬ ‫בלי להוריד תחתונים,‬
‫בטח מעופש שם למטה, לא?‬
‫זה לא העניין. לא רק זה.‬
‫הוא מוריד לי, תמיד מותח עליי ביקורת.‬
‫תגידי, הוא נרקיסיסט?‬
‫בצרפת יש הרבה דיבור על נרקיסיסטים כרגע.‬
‫אבא, הוא ער. אני צריכה לסיים.‬
‫נשיקות, אבא. אתקשר שוב אחר כך. אוהבת אותך.‬
‫אוהב אותך! תעמדי על שלך!‬
‫מה שלומך? שוב דיברת עם אבא שלך?‬
‫כן, דיברנו על מתכונים.‬
‫חכה, גסטון, חכה.‬
‫או-לה-לה, טעים!‬
‫את נותנת לו טונה? זה יקר.‬
‫כן, אבל זה הדבר היחיד‬ ‫שהוא מסוגל לעכל עכשיו.‬
‫גסטון?‬
‫מרטן, אפשר לדבר?‬
‫לדבר על מה?‬
‫לדבר על… אפשר לדבר על…‬
‫לדבר על מה?‬
‫עלינו! טוב, על…‬
‫אולי עם מישהו שיוכל לעזור לנו… ‬
‫תקשיבי, ז'וסטין, אם את רוצה ללכת לפסיכולוג‬ ‫כמו אמריקנית מטומטמת,‬
‫אין בעיה, את מוזמנת,‬ ‫אבל לכי בלעדיי, כי אין לי זמן.‬
‫מי נותנת לך את כל העצות האלה?‬
‫החברה הכי טובה שלך? אל?‬
‫את לא יכולה להכחיש שהחיים שלה הם קטסטרופה.‬ ‫הם קטסטרופה, נכון?‬
‫טוב…‬ ‫-אז עדיף שתתרחקי קצת מאל.‬
‫ובאותה הזדמנות, תתרחקי מאן,‬
‫שכל הזמן מסטולה,‬
‫וגם מיזמין, שהיא מתוסבכת מאוד.‬
‫את יודעת, ז'וסטין,‬ ‫יכולות להיות לך חברות נורמליות.‬
‫שווה לך לנסות. מותר לך.‬
‫מתוקה שלי, אל תיראי עצובה כל כך.‬
‫לא, אבל…‬
‫בהשוואה למשפחות אחרות,‬ ‫הבית שלנו הוא גן עדן.‬
‫את לא מבינה את זה.‬ ‫אני חושב שאת לא מבינה את זה.‬
‫זה בסדר… אני עייפה.‬
‫תביאי נשיקה.‬
‫- שה ז'וסט -‬
‫זה נזיד נפלא,‬ ‫והסוד שלו טמון בפרטים הקטנים, בסדר?‬
‫אבא שלי מקפיד מאוד על הפרטים הקטנים.‬
‫אבא ג'סטין!‬
‫בכל אופן, אופן צליית הבשר‬
‫והעובי של פרוסות הגזרים הם חלק מהעניין.‬
‫אבל הסוד האמיתי והחשוב ביותר‬
‫של ה"וו או קארוט" המושלם‬
‫טמון באופן שבו מעסים את הבשר.‬
‫תמיד ביד חזקה אבל עדינה.‬
‫ככה.‬
‫מעסים אותו בנדיבות ובאיטיות,‬
‫כך שהשמן והתבלינים…‬
‫יחדרו אליו לעומק.‬
‫בכל אופן…‬
‫"לא תמיד קל לזהות נרקיסיסט,‬
‫כי הוא מעמיד לעיתים קרובות‬ ‫שהוא בעל או ידיד בעל כוונות טובות.‬
‫הנרקיסיסט משמיץ את בני המשפחה והחברים שלך‬ ‫כדי ליצור ריק סביבך."‬