ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
І одного чудового ранку до мене повернувся нюх.
-Мамо, код коричневий! -Де?
Вітальня. Три на схід від телеку, два південь від дивану.
-Де тато? -На кухні.
-Гаразд. Займи його. -Добре.
Срань.
ПУХНАСТИЙ ЗАСРАНЕЦЬ
Може, додати туди зелені?
Так, давай.
Ні, свіжої.
Так, добре. Син шеф-кухаря.
Два на південь від дивану… От лайно, де це лайно?
-Усе готово! -Дякую!
Я зробив сніданок!
Супер. Це чудово.
Як ти, кохана?
Чудово, усе добре.
Смачного.
Так. Тост для мене…
Тхне лайном твого зомбі.
Справді? Я не відчуваю.
А я відчуваю лайно твого кота.
Знаєш, я нічого не відчуваю. А ти?
-Ні. -Ні.
Ага, у тебе ж застуда.
Ні, я вже дихаю носом.
Я зранку вже відчуваю запахи.
-Так? -Так. Ліки працюють.
Добре.
Поїдеш у ресторан? Джері просив зосередитися на книзі.
Я все одно маю поїхати все перевірити.
Добре.
Я попрацюю тут, маю підготувати презентацію
на наступний тиждень.
Для архітекторів від Джері?
Так. Вони вже бачили мої роботи.
-Що я робив у Парижі. -Так.
І їм сподобалося.
Це чудово.
Серйозно, мені тхне.
Ми нічого не відчуваємо. Лише ти.
Ти щось відчуваєш?
-Тут щось є. -Нічого. Ні.
Тхне лайном.
-Ні. -Ні.
Тато скоро піде на роботу?
Так. Він над цим працює.
Він буде кудись ходити на роботу?
Бо я думаю, йому варто інколи виходити з дому.
Так, усі ходять кудись на роботу.
Він казав, що якби лишився у Франції, був би найкращим архітектором Європи.
Він так сказав?
Ага.
ПАПІР ЗАКІНЧИВСЯ
Я ВЗЯВ СЕРВЕТКИ
КУПИ, ЯК БУДЕШ ЇХАТИ ДОДОМУ.
Вилізь із телефону, сука!
Ану давай, я тебе бачу. Ідіот!
Мамо, не женися за ним.
Вибач, сонечку. Це просто…
Мамо, а що тобі подобається більше, бути мамою чи шефом?
Мені подобається бути мамою. Це для мене найважливіше.
Ти не рада бути шефом?
Ні, рада, але це моя робота.
Горить дім.
Можна врятувати одну людину.
Кого ти врятуєш, мене чи Гастона?
Гастон — не людина.
Він дуже старий, і вже давно мав померти, так?
Вибач. Ні, але ти розумієш.
А якщо мене чи тата?
Тебе.
А якщо мене чи себе?
Тебе.
-Добре, мамо. -Завжди.
Я сьогодні пізно повернуся.
Багато справ у ресторані.
Ти вже спатимеш, але я зайду тебе поцілую.
Ти завжди так кажеш, але як я дізнаюсь, що ти заходила?
Знаєш що? Пам'ятаєш оту маленьку іграшку, білого кролика?
Палець у попі?
Так. Палець у попі.
Ну…
Я покладу його тобі на подушку.
Так ти знатимеш, що я заходила.
-Гаразд, згоден. -Добре.
-Поцілунок. -Люблю тебе, мамо.
Яку кар'єру обрати жінці за сорок.
Номер один, асистент дантиста. Номер два, помічник у медцентрі.
Номер три, страховий агент.
ЕЛЛ ХОРОВІЦ 5000
Наступний.
Привіт. Я хочу отримати готівку, будь ласка.
-Зараз повернуся. -Добре.
-Дякую. -Так.
Пані Хоровіц. Я Берон Джонсон, керівник відділення.
-Як справи? -Чудово.
Дякую, що спитали.
-А ви як? -У вас льодяники скінчилися.
Хотів подякувати вам
за 24 роки відданості.
О боже. Уже 24 роки.
Схоже, я відкрила цей рахунок ще дитиною.
Цукерки закінчилися.
Ми же домовлялися. Одна цукерка на клієнта.
Жлоби.
Гледіс, якщо ви будете заважати, я попрошу вас піти.
-Вибачте за це. -Усе добре.
Пані Хоровіц, я впевнений, виникло непорозуміння,
але чек скасували невдовзі після підписання.
Що? Вибачте, це неможливо.
Знаю, але це так.
Не вірте жодному слову цього чоловіка.
Гаразд, Бероне, як відданий клієнт,
запевняю вас, це велика помилка. Я хочу отримати готівку, будь ласка.
Я розумію, ви розчаровані,
але, на жаль, чек скасований.
А ще тут різний колір чорнил і почерк.
Що? Можна поглянути?
Бачите, отримувач і підпис написані синім,
а сума — чорним.
Я не помічала.
І не помітили, що підпис має…
Гаразд. Годі.
Я закриваю свій рахунок.
-Пані Хоровіц. -Я закриваю рахунок.
Прошу, підготуйте папери.
Мені цілий день дзвонять.
«HSBC», «Citibank», «Chase». Усі мене кличуть.
А я кажу: «Чути не хочу. Заберіть свої гроші.
Залиште їх для когось іншого. У мене вже є банк».
Ось така я людина.
Дуже віддана, розумієте?
Як скажете. Пройдіть за мною.
Залюбки.
Наразі на вашому рахунку борг на суму 1278 доларів 67 центів,
-не враховуючи пеню. -Що?
-Як плануєте відшкодувати борг? -Ви серйозно? Неймовірно.
Якби ви дали мені готівку за чеком, я б усе погасила.
-Пані Хоровіц. -Я вам не «пані Хоровіц»!
Ти їм показала.
Цьому відділенню срака.
Ага…
Знаю.
Ну, ось що буває, коли чоловік на десять років молодший.
Хочу переконатися, що можу розірвати оренду.
Чудово.
Гаразд. Тоді я…
Завтра відправлю вам гроші.
Гаразд. Дуже дякую.
Дякую за допомогу.
Гаразд. Бувайте.
Ти не чистила клітку сера Гаги? Від нього тхне.
Я не можу. У мене місячні.
Мене нудить від цього запаху, Енн.
-А хіба вони були не минулого тижня? -Я теж так думала.
Клітку Гаги має чистити Себастьян.
-Це його тварина. -Знаю.
Кажуть, діти, що допомагають по дому, не стають наркоманами.
-Гаразд. -Я покажу статтю.
-Зараз покажу. -Добре, я з ним поговорю.
Допоможеш відкрити?
Мене зараз дуже нудить, Енн.
Мені треба надвір.
Гаразд.
Привіт, Хесусе.
-Гей. -Новий пікап. Чудовий колір.
Сам фарбував.
Ти не міг би допомогти Джорджу на вихідних?
Він зняв квартиру в центрі, такий собі офіс,
і йому потрібно перевезти деякі речі. Звісно, я заплачу.
Не треба.
Я радий вам допомагати, пані Енн.
У мене було дуже важке розлучення.
Ми не розлучаємося.
Пам'ятаю, як важко ви розлучалися.
Тобі вже краще, так?
Ну, «після першої смерті немає іншої».
Дуже гарно.
У мене у фургоні є розсада полуниці та маракуї.
Можу їх одразу посадити.
Чудово.
Себастьян буде радий.
-Запиши це в рахунок. -Ні, це мій подарунок, пані Енн.
Ні. Я не можу його прийняти.
-Я наполягаю. Справді, це не проблема. -Ні.
Можна?
Дякую.
Гаразд. Це було легко.
Дуже дякую.
Він до тебе липне, Енн.
Годі. Він просто ввічливий.
Він хоче тебе. Це очевидно.
Дякую за турботу, Гретчен, але годі.
Він нюхом чує, що ти тепер вільна.
Мужики це чують. Вони як пси.
-Не думаю, що він це відчуває. -Точно відчуває.
І я ще навіть не вільна.
Не хвилюйся. Я за ним стежу.
Гаразд. Мені пора на роботу.
Коли поїдеш за Себом, купи курку на вечерю.
Ага.
Привіт. Пам'ятаєте мене? Я ваша сусідка.
Власниця Патріка.
Привіт. Так, Патрік, звісно.
Дуже рада, що ви його знайшли.
Я так гадаю, бо чула…
Ми його не знайшли.
Ні, але він знайшов вас. Тож…
Ми знаємо, що це ви.
Ви подзвонили в службу вилову тварин, щоб Патріка забрали.
Нащо мені це робити?
Я не знаю. Нащо?
Ким потрібно бути, щоб забрати улюбленого пса
у двох маленьких дітей,
лише тому, що він гавкає, коли збуджений?
Гадаю, це якесь непорозуміння.
Я люблю собак.
У нас їх немає через алергію в чоловіка.
-Але запевняю вас… -Ваш син розказав усе моїм дітям, ясно?
-Він не міг. -Ні, міг.
Він розповів, як ви перекинули Патріка через паркан,
загорнутого в ковдру наче буріто.
У нас на паркані великі металеві шипи.
Уявляєте собі, якби діти
прокинулися і побачили свого пса, наколотого на паркан?
Слухайте, в Оріона дуже творча чутлива душа,
Я вважаю, що він поет, реально…
Те, що він розповів моїм дітям, було не дуже поетично.
Добре. Дякую, що висловили своє занепокоєння.
Я з ним поговорю.
Так, поговоріть з ним.
Але спершу подумайте, чи ви хочете виростити чесну дитину,
яка розуміє різницю між добром та злом,
або малого брехуна, який прикриває збочені вчинки своєї мами.
ЦЕЙ МУДАК СКАСУВАВ ЧЕК!
Що?
СКАЖИ, ЩОБ ПОДЗВОНИВ МЕНІ
СПРОБУЮ
Мерілін?
«Мені наснилося, що я — гуска на фермі фуа-гра,
але замість зерна
фермер заливає мені в горлянку бетон.
І коли він застиг у моїх органах, я вибухнула зсередини».
Гаразд.
Ми домовилися зменшити кількість екзистенційного лайна.
А що це за божевільні нові рецепти?
Що за дитинча перепілки з уні та гранатовим соусом?
По-перше, не пиши про дитинчат.
Американці не їдять дітей.
Вони хочуть класику, ясно?
Наприклад, курку «poule au pot»
або буйабес із екологічних інгредієнтів, розумієш?
-Щось знайоме. Щось… -Жіночне.
Так, жіночне, Щось мамине.
Точно… Маман! Так? Але, мабуть, трохи гарячіше.
Уяви: діти на кухні
виконують домашку за дерев'яним столом.
Уяви, як туди забігає маленький Альберт,
у духовці на нього чекає кіш.
А у вас із Мартіном щойно був перепихон нагорі, так?
Ніби я колись буваю вдома, коли Альберт повертається зі школи,
чи ніби в мене є час на перепихон.
Тут ні в кого немає часу на секс чи дітей.
У тебе завжди є секс.
-Що? -Так? Чи я помиляюся?
В тебе ж є час на…
У мене немає дітей.
Я хвора людина, ясно?
Через це я втратив кохання свого життя.
Мені навіть не можна казати слово «секс».
Не хочу переходити на особистості,
але головне, що ти знаєш цю справу.
Жінки-шефи, немолоді. Люди хочуть щось старе і перевірене.
Чудово. Скажи це тим, хто обрав мене кращим молодим шефом.
П'ять років тому.
Тут рік за п'ять рахується. Якби видавництво хотіло інновацій,
вони би покликали молодого гарячого ісландця
з тисячею фоловерів у інстраграмі.
До речі, у нас є проблеми
через твою «незначну» присутність у соціальних мережах.
-Але це інша розмова. -Ні. У мене є фейсбук.
Фейсбук?
Гаразд. Джастін…
ми всі хочемо для тебе найкращого, так?
Ти в сліпій зоні, і ми намагаємося виштовхнути тебе на світло.
А без інстраграму світла не буде.
Ти в культурній сліпій зоні.
На світло, публікуючи мій «poule au pot»?
Згадай «Рататуй».
Чому він популярний?
Бо там був простий рецепт від маман.
Моя мати нічого мене не вчила.
У мої 10 вона втекла з палестинським поетом.
О боже, це так по-французьки. Люблю це.
Відчуваєш сморід?
Ти хочеш, щоб мене надихав мультяшний пацюк?
Ні. Я хочу, щоб ти якнайшвидше закінчила перший рукопис.
-Добре. -Це все.
-Ага. -Вибач.
До речі про пацюків.
Ага.
Ти скасував чек для Елл?
Скасував?
Так, скасував.
Клас. Як ти міг так із нею?
Чекай. Вибач.
Як я пам'ятаю, мораль була в тому,
що я роблю з нашої подруги проститутку.
Скасувавши чек, я хотів, щоб було зрозуміло.
що між нами з Елл щось було,
і це було не через гроші, ясно?
Ми з тобою хотіли допомогти подрузі, бо це не виглядало як благодійність.
-Оце й все. -Добре.
Ми знайдемо спосіб їй допомогти, разом.
Що?
-Ти повернулася. -Так.
Ми сумували.
Фреде, можеш зробити мангове кулі? Хочу вкрити ним пулярку.
Так, шефе.
Джой, покладеш трохи солоної тріски
в потофе, добре?
Риба в потофе. Новий рецепт?
А коли, як не зараз?
Виведемо цю стару зі сліпої зони на світло.
Час розворушити цю кухню.
Не забувайте, це ж «Chez Juste».
Гаразд. Ви чули цю жінку.
Я ця жінка.
Мамо?
Привіт, любий.
Ти такий милий.
Не милий, мам.
Я страшний ніндзя, що одним рухом може вбити людину.
Гаразд. Пощади мене, страшний ніндзя.
Послухай, перш ніж почнеш їсти,
я хотіла з тобою трохи поговорити.
-Ось. -Гаразд.
Отже, Оріоне…
Мама нещодавно зробила дещо не дуже добре,
і хоче, щоб ти знав, що вона зробила все можливе,
щоб це виправити.
І мама справді хвилювалася за Патріка,
розумієш, бо він весь час виє там на сонці й просить їсти.
І мама сподівалася, що якщо вона викличе службу вилову тварин,
вони йому допоможуть.
Але вона… не знала, що вони просто приїдуть
і заберуть його.
І… коли я про це дізналася,
я так хвилювалася, що поїхала за ним,
щоб повернути його до родини.
Я кажу про те, що ти бачив вночі у вікно.
Хочу, щоб ти знав, що я справді вірила,
що допомагаю цьому маленькому песику.
Чому тоді ти сказала їхній мамі, що не знаєш, де він?
Гадаю, я боялася, що вона буде на мене зла.
Я сподівалася, що брехня дасть мені трохи часу,
щоб я могла… О боже. Виправити всю цю дурню.
Усе нормально, мам. Патрік тепер у безпеці.
Не плач.
Дякую, любий.
У школі кажуть бути чесним із собою.
Це чудово.
Хочеш, зроблю тобі коктейль із мигдалем і куркумою?
Будеш пити, поки робиш домашку по фарсі.
Так, давай.
Добре.
Гарно виходить, Каю. Ти молодець.
Каю, а тепер підморгни.
Ніби в тебе козир у рукаві.
А тепер подивись дуже серйозно,
ніби думаєш про щось, типу:
«Мамо, кого ти любиш більше, Олівера чи Сару?»
Ні, мовчки.
-Мамо, довго ще? -Так?
Коли я отримаю пончики?
Ще один образ, любий.
І поїдемо в кафе, обіцяю.
Як тобі це? Швидко, перевдягайся.
-Спортивний Кай. -Так, кицю.
Давай.
Дуже швидко. Знімай футболку.
Мені щойно телефонували з «Net-A-Porter».
Сукні Ясмін розпродали за три дні.
Супер.
А вранці прийшов запит від «Moda Operandi»,
питають, чи є в нас щось для термінової поставки.
Це справді відбувається.
-Ми офіційно запустили жіночу лінію. -Ти на це заслуговуєш, Енн.
Я така рада.
Я теж. Така схвильована.
Любий, гей, не бійся.
Прокинься, сонечку. У тебе кошмар. Як ти?
Так?
Мені наснилося, що Рухолла Хомейні хоче мене з'їсти.
Мамо, це було жахливо. У нього були великі гнилі зуби.
Сонечку, Хомейні помер. Він тобі нічого не зробить.
Ти в безпеці. Мама і тато поряд, добре?
Добре.
У нього був кошмар, що Хомейні хоче його з'їсти заживо.
Що?
Він засинає. Все добре.
Гей, можемо трохи поговорити?
Ага.
Минулого місяця ви з Оріоном довго вирішували,
яке печиво пекти Санті.
Ага, хіба погано, що він досі вірить у Санту? Це так мило.
Пам'ятаєш, ми читали статтю. Це добре.
Так. Але…
тепер у нього кошмари, що його заживо з'їсть Хомейні?
Він усе ще вірить у Санту,
і йому сниться Хомейні… Це дві крайнощі.
Ну, я не знаю.
А що б ти хотів, щоб він не вірив у Санту,
чи щоб не боявся Хомейні?
Я просто…
Я не думаю, що йому варто знати все.
Йому майже 12 років.
Скоро він вийде в Інтернет
і побачить, який насправді світ.
Якщо він не буде готовий, це його знищить.
Ти ж знаєш, я чорна і персіянка.
Я потомок жертв з обох боків, і подобається це тобі чи ні, наш син теж.
Прокинься, ірландцю,
для деяких із нас світ інший.
Ого.
Дуже мило, Ясмін.
Це було просто чудово.
Не можна просто сказати якусь срань і відвернутися.
Що відбувається?
Гаразд.
Щось і справді відбувається.
І я не знала, як тобі про це сказати,
але я не можу закінчити свою дисертацію.
Я хочу знову на роботу.
Мені потрібно на роботу, Вілле,
і в мене відчуття, ніби голова йде обертом.
Ніби в мене щось не так із мозком.
Не знаю, може, мені варто сходити на МРТ чи щось таке?
Я знаю, я була надто зациклена на Оріоні,
і в мене таке відчуття, ніби я його душу. А він душить мене.
А якщо зробити так?
Я візьму Оріона із собою на конференцію в Пало-Альто.
Добре?
Тоді в тебе буде час на себе і дисертацію.
Так не можна, це ж цілий тиждень.
Він у шостому класі, це важливий рік.
Це лише на три дні, і він пропустить максимум два дні в школі.
Як тобі таке?
Його так довго не буде зі мною.
Йому ж навіть 12 ще немає.
НЕ КУПУЙ НЕФІРМОВИЙ ПАПІР
ВІН ЗАСТРЯГАЄ У ВОЛОССІ ТА СКОЧУЄТЬСЯ В КУЛЬКИ
Добрий вечір. Перепрошую, що турбую. Ви часом не їдете?
Так, за хвилину.
Супер. Я займу ваше місце?
Так, звісно.
Чудово. Дякую.
Гаразд.
Ви ж уже так пробували. У вас багажник замалий.
Знаєш, що ще замале?
Твій член.
-Що з вами не так, дамочко? -Я нікуди не їду…
Справді?
…принаймні скоро.
Як тобі таке?
-Добре. -Їдь.
Завались своїм папером.
А тепер рецепт «oeufs a la neige» від моєї мами.
Ні, це неправда.
Не від моєї мами, бо вона нічого не готувала.
Правда в тому, що все про їжу та життя я дізналася від тата.
Є один секрет, як зробити ідеальний «crème anglaise».
Налийте цільне молоко в каструлю і всипте цукор-пісок.
Стручок ванілі додавайте лише тоді, коли молоко охолоне.
Якщо зробити це в такому порядку, стручок не дасть гіркоту.
У кулінарії як і в житті — гіркота псує все солодке.
Переклад субтитрів: Катерина Волобуєва