ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Юбер і Елоді приїдуть за півгодини.
-Приготувала щось смачне? -Дивись…
«Antipasti Rosso et verde e mozzarella». І ризото…
-Чекай, ти приготувала… італійське? -Так.
Чому італійське?
Ти казав, вони люблять Італію.
Я не казав, що вони її люблять.
Я казав, його дружина трахалася з італійцем.
-О боже. -Це трохи не зруйнувало їхній шлюб.
Вони це ледве пережили. Ну слухай мене!
Вибач, я переплутала. Я почула лише «Італія».
Ну…
Мамо, можна мені фруктовий лід?
Так, звісно, сонечку. Що ти дивишся?
Документалку про Джона і Йоко.
Йоко не така й погана.
Надихала та допомогла написати «Imagine».
Справді, дуже цікаво.
-Потім подивимося разом, якщо хочеш. -Залюбки.
Дякую, маман.
«Дякую, маман».
Треба краще вчити його французькій.
Ти не захотіла французьку школу, бо там важко,
і ось він американець.
Знаю. Що мені сказати? Ми помилилися.
Ми ж не заберемо його звідти.
Він знає все про права трансгендерів
і нічого про множення.
Байдуже, вивчить у 12-му класі.
Щодо вечері. Жодних італійських страв, добре?
Розберись із цим.
Тому що клянуся,
Юбер не може навіть повз піцерії пройти спокійно.
ВІВА ІТАЛІЯ!
Гаразд, одразу скажемо їм,
що няня піде о восьмій, і в нас є час на один келих.
Ти знаєш, що я не люблю брехати, але доведеться. Добре.
-Привіт. -Привіт.
-Як ти? -Чудово. Привіт.
-Гей. -Привіт.
Дякую. К'янті.
Не варто було.
Ну, заходьте. Ви трохи зарано. Жюстін ще на кухні.
У нас є час лише на один келих.
Так. На жаль, у нашої няні щось трапилось, тож…
-Ага. -Дуже шкода.
Я дуже хочу познайомити вас із моїми старими друзями з Парижу.
-Чудово. -Ага.
-Я віднесу на кухню. -Ясмін, чудово виглядаєш.
-Дякую. -Ви не залишитеся?
-Лише на один келих. -Гей.
На жаль, наша няня, але тут так смачно пахне.
-Я дам вам щось із собою. -Згода.
-Боже мій. -Ага.
Тож, він сказав, що це вливає лише на тіло…
ніяких глюків,
і що від половинки плитки…
буде помірний кайф.
-Вечірка починається. -Ага.
-Гей. -Привіт.
А ви рано. Я вражений. Люблю американців.
У Лос-Анджелесі все закінчується в 10:00.
Ага.
Гей.
Не варто було.
Привіт.
Я така рада.
Я рада, що ви це влаштували!
О ні, тільки не 2009, серйозно.
Гей, народ. Хочу вам щось показати. Ходімо.
-Гаразд, бувай. -Бувай.
Так, проходьте.
Давайте вип'ємо.
Послухайте.
Усе, що я сьогодні подаватиму, це французька корсиканська кухня.
-Не італійська, гаразд? -Чому?
Довго пояснювати. Прошу, підіграйте мені.
Що у вас сьогодні за трагедія?
Що відбувається?
Вона італійська.
Нічого страшного, просто скажи Джорджу.
Гаразд? І Віллу.
Ніякої Італії.
Уся ця брехня мене бісить. Ці таємнички.
Корсиканська. Ясно?
-Нафарбуй губи червоним. -Не можу…
Вона права. Тобі личить помада. Це варте того.
-Гаразд. -Візьми яскраву… Ага.
Не питай чому, але Джастін просить нас казати, що вечеря не італійська.
Ми не залишимося на вечерю,
тож байдуже.
-Точно. -Гаразд?
-Бо в нашої няні щось трапилося. -Так, няня.
Вечеря не італійська, а корсиканська.
У тебе є французькі пісні?
Ага, у мене є чудові французькі пісні.
Привіт! Дуже радий вас бачити.
Заходьте…
Народ. Це мій друг Юбер Дюшан,
і його дружина, Елоді Кутюр'є.
Це Енн та Джордж.
-Привіт. -Радий познайомитись.
-Ясмін. -Привіт.
А ще я хотів познайомити між собою
двох своїх дивних друзів.
Вільяме. Нарешті я з тобою познайомився. Я твій великий фанат.
Чекай, ти сказав, це Юбер Дюшан?
Ага.
Юбер Дюшан з «Epic Tech»?
-Це я. -Ага.
Мартіне, чого ти це приховував?
Що приховував?
Ти не казав мені, що Юбер Дюшан — твій друг.
Я казав про це Жюстін, але вона, мабуть, не сказала Ясмін.
Ні, я казала.
Ясмін, я ж казала тобі про Юбера, так?
Точно. Так, вибач. Я зовсім забула.
Ну, я погано запам'ятовую іноземні імена.
-Без проблем. Це чудово, так? -Ага.
Гаразд, проходьте.
Привіт. Я його дружина, Жюстін.
Вітаю в Америці.
-Ну, в тому, що залишилося. -Дякую.
Сідайте.
Сідайте отут.
Бачили той страшенний дім, який будують нижче вулицею?
-Це зробить ваш дім дорожчим. -О, справді?
Це точно. Треба було переїжджати в Мар Віста.
-Ага. -Наш дім зараз коштує…
десь на 10% менше, ніж ми заплатили.
А ще в нас проблема з безхатьками…
-Вибачте, з бездомними людьми у Веніс. -Ага.
-Чесно, це схоже на вторгнення. -Любий, ти не міг би…
Ну, це… що є, то є.
Ага. Одного разу якийсь хлопець… Так?
…прийшов у ранці та наклав у дитячу пісочницю.
Я сказав Оріону, що це був великий кіт.
Не варто було. Це й була проблема.
Ні… Але люди не какають в пісок.
Це його заплутало.
Пісок для котів.
Наш син проходив креативний період за Монтессорі.
-Довелося змивати… -Це був жах.
-…лайно зі стін. -Йому.
-Але… -Взагалі.
Важливо те, що це проблема.
-Розумієте? -Ага.
Наше суспільство просто викидає цих людей на вулицю.
У Франції теж так?
Ага, особливо в Парижі,
але це не впливає на нерухомість.
Принаймні ми так не думаємо.
Ясно.
У Парижі, що б не трапилося, житло все одно дороге.
Але коли я придбала цей будинок 15 років тому,
ніхто не хотів жити в Мар Вісті.
Ти придбала цей дім 15 років тому?
Так.
А коли ви зустрілися?
-Десь… -Тринадцять років.
Так, 13 років тому.
І вже через три місяці я завагітніла…
Вони так мило розмовляють французькою.
Звучить як дзвіночок, так?
Гаразд. Тож, у нас є червоне і біле.
Ви любите текілу з лаймом, так?
-Гаразд, тобі текілу? -Два шоти.
-Вино? -Червоне.
-Я теж. Тобто, І мені червоне.
Дивно почуваюся, коли так кажу.
Червоне вино чудово пасує до корсиканських страв.
Сьогодні Корсика.
Я не їла корсиканських страв.
Це смачно.
О, фігатель.
Так.
Вона дуже талановита.
Як ти зміг перетворити криптографію на поезію?
Я читав твій код і думав: «Він просто художник».
Дуже приємно чути це від тебе. Дякую.
Мартіне, як ти?
Я в нормі,
а ти виставила це так, ніби це твій дім, а я силою тут оселився.
Я не те мала на увазі. Я казала…
Ти завжди робиш із мене паразита, ніби я щур.
Не роби так перед Альбертом,
не принижуй батька перед сином.
А що робити з цим? Це вже не виглядає як антипасті.
Не знаю, виглядає жахливо, але має спрацювати. Підійде.
Чудова робота, люба.
Я займуся вином.
Візьми вино на краю стола.
-Отам. -Добре.
Я розкажу більше, коли буде більше часу.
Ага.
Ну, краще не ходити навколо, але це неможливо.
-Вибач. Я зараз повернуся. -Звісно.
-Можна тебе на хвилинку? -Так.
Вибач.
Ти знаєш, що нам час іти. Зараз.
Але тепер я хочу залишитися,
бо я можу з перших рук отримати інформацію про Європу.
Не можна. Ми сказали, на один келих,
тому час іти.
Але нам необов'язково йти обом, так?
Чекай, ти хочеш залишитися, а я маю їхати додому доглядати Оріона?
Так, але ти поїдеш не додому до Оріона, а на вечірку.
Усі подумають, що я дружина з 50-х,
і ти відправляєш мене до дітей.
Ніхто нічого не подумає. Це божевілля.
Це твоя вечірка, ти вмовив мене туди йти.
«Хочу познайомитися з потрібними людьми», так?
Тому ти маєш їхати на ту вечірку.
О боже. Я не можу. Я маю бути з тобою.
І ти знаєш, що я там одна така.
Там є ще один чорний хлопець…
Господи, він індієць. Я не можу…
Гаразд, байдуже.
Просто скажи їм, що я захворів.
Ні, я ненавиджу брехати. Забудь, я не можу.
Я маю йти, любі.
Гей, ти йдеш.
Ага, знаєш, у мене відчуття, ніби мені недобре. Ніби…
Ти ж казала, що тобі потрібно відпустити няню?
Так, і це теж, тому…
-Ви обидва йдете? -Ні, я залишуся.
Вілл насправді хоче залишитися і повеселитися.
А я піду і відпущу няню.
-Гаразд. -Вибач.
-Усе добре. -Так, веселіться.
Ага, дякую.
Бувайте, народ. Бувай, любий.
Гей, може час уже сідати їсти?
Ні, Елл ще не прийшла.
Вона завжди запізнюється, так?
Ми обіцяли напої о 6, вечерю о 7. Час вечері, ні?
Гаразд, добре.
У нас будуть овочі на грилі, а потім…
Вибачте, я запізнилася.
У Кая була істерика, і він мене не відпускав.
Нив: «Матусю, не йди».
-Усе добре. -Вибач.
Привіт усім.
Ми французи.
Вибачте, я запізнилася.
Ви не проти, що я запросила Джоан?
Їй так погано. В неї було паскудне побачення.
Хочу знати, що в тебе немає дітей.
Жінки про це брешуть.
Діти — це огидно.
Хоча, ти вже застара, щоб мати дітей, а це плюс.
І ти любиш бейсбол.
Це моя перша вимога до самиць.
Ні, я ніколи… ніколи не казала, що люблю бейсбол.
Сучасне мистецтво… Але ні… Мабуть, це був хтось інший.
Знаєш, а ти виглядаєш старше, ніж на фото.
А хіба не всі такі?
Знаєш. Ага.
Але я прийшла з подарунком.
Чудові кекси в кольорах Італії.
Я заберу. Не варто було.
На смак вони кращі, ніж на вигляд.
Дякую, Елл.
Я нічого не робила. Це все мої янголятка. Привіт.
-Елл, це Елоді та Юбер. -Я Елл.
-Привіт. -Привіт.
Елл вчителька дітей з відста…
-Відхиленнями. -Труднощами в навчанні.
Вона вчить дітей-інвалідів…
-Так. -Вони печуть пироги та інше.
-О, мамина піца! -Це не піца, це корсиканська страва.
Як називається?
Це фугас.
Фугас із трюфелями та козячим сиром, з Корсики.
Ну, мені подобається.
А як ви всі познайомилися?
Я познайомилася з Елл, коли ми працювали офіціантками в тому кафе.
-Так, «Formosa». -Ага.
Знакове місце в Лос-Анджелесі.
І ми одразу подружилися. Реально швидко.
-Найкращі подруги. -А після коледжу?
Я стажувалась у компанії з дизайну твоєї подруги.
Потім ми зустріли Ясмін, яка щойно пішла. Дружину Вілла.
А потім шалений Новий рік, 1999…
-У шато. -Так, у шато.
2000-й рік, міленіум.
Вона щойно переїхала. Ми разом вчилися.
Їй було сумно, нікого не знала.
А я сказала: «Ходімо на вечірку, познайомлю з друзями».
Вона всю ніч депресувала.
Ми пропустили Новий рік, але то нічого. Ми чудово провели час.
Вечірка була класна.
Звучить чудово.
Я розкажу, як зустріла Джастін?
-Так. -Гаразд, отже…
-Ні, чекай. -Джастін… Ні.
Джастін трахалася з одним хлопцем. Такий собі жиголо на ім'я…
-Девід. Так. -Девід.
-Не трахалася, а відсмоктала. -Джастін.
О, так, звісно.
Це були 90-ті, тож СНІД.
Джастін злякалась, бо їй щойно зробили чистку зубів.
У мене ясна трохи кровоточили, тому я справді… хвилювалася.
Вона приходить до мене
серед ночі, в істериці.
У мене була студія на Чарівній милі, що належала кузині Сесіля де Мілля.
-Круто. -Затишна.
Дуже гарне місце.
І починає обдзвонювати всі служби допомоги хворим СНІДом у країні.
І питає в них одне й те саме.
«Чи можна заразитися СНІДом через мінет?»
Мінет був тиждень тому,
але вона була впевнена, що в неї справжні симптоми СНІДу.
Не зовсім, ну…
Потім я згадала, що моя подруга Енн
трахалася з цим Девідом без презика, так?
-Звісно. -Оце моя дівчинка.
І я сказала: «Джастін, давай зателефонуємо Енн.
У неї був секс із Девідом».
Тож, глибока ніч, дзвонить телефон та істерична француженка
допитується в мене, чи робила я тест на СНІД,
і яка дурепа могла трахатися із цим лузером без презика.
А що робила ти? Ти щось кричала.
Так, про рахунок за телефон.
Я отримала рахунок на 400 $, ти знала?
-Ні. -Через тебе.
-Там не було 400 $. -Мартіне, ми вміємо їх чіпляти, так?
-Було 400 $, Джастін. -Добре.
Коротше. Ось так ми познайомилися.
-Ага. Гарно. -Вражає.
Я була молода. Я тільки-но сюди переїхала,
і була наївною.
Ага. Я не чув цю історію,
а думав, що чув усе.
Ми були дітьми, так?
Звісно, діти саме це й роблять, так?
Так мило.
-Привіт. -Будете овочі?
Вибачте, що перериваю. Схоже, вам весело.
Любий, там щось із машиною. Допоможеш?
Ага.
Гаразд, вибачте. Продовжуйте.
Вибачте. Я повернуся.
Овочі.
Овочі з камамбером.
Так що не так із машиною?
Як ти міг так зі мною?
У нас був план.
Ти змусив мене брехати друзям заради вечірки,
на яку я навіть не хотіла,
а потім просто кинув мене.
Уявляєш, як я почуваюся? Ніби я одна в усьому світі.
Я просто не в настрої, щоб теревенити з купкою знаменитостей,
які вдають, що дбають про довкілля,
а самі літають приватними літаками.
І ти хочеш, щоб я там була сама?
Вони подумають, що ти позбавився мене, кинув.
Я туди не піду.
Так, не йди на вечірку. Ти права.
Ні, я маю на увазі, не йти туди метафорично.
Господи, знаєш що? Думаю, ти просто мене не кохаєш.
Ні, кохаю. Я кохаю тебе, Ясмін.
Я просто не хочу на ту вечірку.
І все.
Гаразд.
-З машиною якісь проблеми? -Не знаю.
Вибач за це. Це…
Насрати.
З ризото це не спрацює.
-Завтра ми вже в Палм-Спрінгз… -Круто.
Не знаю, що це, але смачно.
Що? Я не розумію. А Корсика не в Італії?
-Ні? -Ні, це Сардинія.
Корсика у Франції.
Знаєш, хто такий Наполеон?
Коротун.
О боже, прямо на мене.
Схоже, я щойно бачила член Наполеона.
Енн, може ще бордо?
-Так, люблю французьке вино. -І мені долий.
Я принесла к'янті,
але Джастін сказала, що вечеря вже не італійська.
-Справді? -Страви.
Корсиканський рисовий салат із каштанами.
Ризото.
-О чорт. -О боже.
Ні, не страшно, усе добре. Треба…
-Жюстін, я приберу. -Ні, я сама. Усе добре.
Мене зненацька так накрило.
Сиди, усе добре, не страшно.
Що з цією дівчиною?
Може, вона одержима. Може це демон.
Не сьогодні, Сатана.
Увімкни музику.
Ага.
Хочеш рисового салату з каштанами?
-Так. -Тримай.
-Дякую. -Увімкни щось французьке.
Що завгодно.
-Хочеш салат із рисом і каштанами? -Ти ж любиш ризото?
Це не ризото, а салат із рисом і каштанами.
А ще любиш італійські сосиски.
Будь ласка, припини.
Яка чудова пісня. Люблю її.
Я теж.
-Шльондра. -Юбере.
Я більше не можу дивитися на твою пику.
Юбере, будь ласка.
Він каже: «Шльондра».
-«Не можу дивитися на твою пику». -Можеш замовкнути?
Думаєш, я не знаю, що з мене сміються?
Ні, усе навпаки.
Жюстін зробила італійське, бо не знала. І ми змінили на корсиканське.
Ага, корсиканське.
Це було не навмисно, чесно.
Звісно. Як і в моєї суки-дружини.
Якби ти мене більше трахав, я б не трахалася з іншими.
Годі, мій син дивиться фільм про Джона Леннона…
Так? А в нас немає дітей,
-в Юбера погана сперма. -Починається.
У них мляві головки.
А я не сука!
Елоді! Бляха, Елоді!
Молодець, чудова робота. Юбере!
-Елоді! -Юбере.
Що б не значило це «salope», але це смачно.
Це означає «сука».
Так, коли хтось на емоціях, я розумію французьку.
Просто скажи, що кохаєш мене.
Я весь час це кажу.
-Я не пам'ятаю, коли був останній раз. -П'ять хвилин тому.
Я не пам'ятаю.
Якби хтось це записував,
бо я щойно казав, що кохаю тебе, Ясмін.
Це кінець.
Не йди! Я кохаю тебе, Елоді. Я тебе кохаю!
«Je t'aime»! Це французькою «я кохаю тебе».
-Гаразд. -Народ.
-Гей. -Ви вже їдете?
Вечірка вже скінчилася, так?
Ні, просто в нас інші плани.
-Ми заскочили ненадовго. -Гаразд.
Я займу ваше місце?
-Звісно. -Дякую.
-Я за кермом. -Ага. Добре.
Вибач.
У газелі не було шансів уникнути укусу крокодила,
бо в нього найсильніші щелепи в королівстві звірів.
Він міг би позмагатися з тиранозавром.
-Ти скоро? -Так.
-Трошки вліво, любий. -Вибач.
Ти це бачив?
Ні! Не дивись. Дивись.
КОШИК
ДОДАТИ У ВИБРАНЕ
ОФОРМИТИ ЗАМОВЛЕННЯ
Французькі тости зі сливовим пюре.
Мерсі, маман.
Юбер досі не дзвонив?
По-перше, хочу сказати, що діти дуже вас люблять.
О боже. Дякую. Я теж їх люблю. Вони дуже милі.
І дякую, Френсіс, що запросили мене на цю зустріч.
Я хотіла поговорити з вами
про бюджет на День Валентина.
У мене безліч чудових ідей.
Елл, мені дзвонили деякі батьки.
Діти були розчаровані, що не змогли з'їсти
кекси, які готували в понеділок.
Так. З духовкою були проблеми,
і, на жаль, вони вийшли неїстівні.
Гаразд.
А що з футболками, які вони фарбували того тижня?
Точно, вони…
Дехто з батьків бачив, як ви…
продавали футболки «зроблені дітьми-інвалідами»
на набережній Веніс.
Я сказала, що вони помилилися,
бо по-перше, ви б не продавали футболки дітей,
а по-друге, ви б не видавали їх за футболки,
зроблені дітьми-інвалідами,
бо їхні діти точно не інваліди, так?
Так.
Двадцять доларів, зроблено дітьми-інвалідами.
І ви б не порушували закон про дитячу працю,
бо за це можна сісти у в'язницю.
Так.
Мамо, дивись.
Тобі личить.
Знаю. Навіть до джинсів пасує.
Чудово.
Але поклади на місце.
Це єдиний зразок, а виробництво почнеться лише в понеділок.
Гаразд.
Він знайшов сукню в сумці.
Не думаєш, що він так виряджається,
бо ти використовуєш його як модель із трьох років?
Він творча дитина. Йому подобається мода.
Було б краще, якби він був хуліганом і бив людей?
Краще не заохочувати його у цьому.
Гаразд.
Добре.
ВІЙНА ТА МИР НА БЛИЗЬКОМУ СХОДІ: ВПЛИВ ЗОВНІШНЬОЇ ПОЛІТИКИ ЗАХОДУ
ДЕРІЄН
Я не хочу з тобою розмовляти.
Скільки разів мені ще повторювати?
Не дзвони мені.
«CHEZ JUSTE»
Що відбувається?
Хто це зробив?
Гаразд. Я не потерплю таку поведінку на своїй кухні.
-Це неприпустимо. -Ясно? Всім?
Вибачте, але в нас немає місць.
О, ні.
Не може бути!
Мені сказали, цього тижня будуть місця,
і що можна просто зайти.
Що сьогодні можна не бронювати та просто прийти.
-що це не проблема… -Елоді, Юбере!
-Жюстін. -Як ви?
Добре, а що ти тут робиш?
Ну, це мій ресторан.
Я про них подбаю.
Мартін мені не казав.
Дивовижно! Нам казали, тут дуже смачно.
Ну… непогано, так. Але мені так соромно за вчорашній вечір.
-Ні, забудь. -Ні.
Ні, не переймайся. Ми помирилися вже за годину, тож…
Справді?
Я відправив Мартіну повідомлення з вибаченням…
-Він не сказав? -Вчора.
Так, звісно, сказав.
Я знайду столик.
-Справді? -Так, буду рада.
Це так мило.
Звісно! Із задоволенням.
Дякую.
П'ять хвилин, я розберуся.
Цей рецепт народився випадково.
Назву його… Рисовий салат із каштанами.
Життя непередбачуване, і кухар має враховувати невідоме,
незаплановане,
приймати все, що трапляється, хороше чи погане.
Імпровізувати.
Не боятися помилок.
Приймати зміни.
Бути безстрашним на кухні та в житті.
Переклад субтитрів: Катерина Волобуєва