EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Hubert og Elodie er her om lidt. Har du lavet noget lækkert?
Nu skal du høre.
Antipasti rosso e verde e mozzarella. Og risotto…
-Vent, har du lavet italiensk mad? -Ja.
Hvorfor italiensk?
Du sagde, de elskede italiensk.
Det har jeg aldrig sagt. Jeg sagde, konen fik guffet fisse af en italiener.
-Du godeste. -Det ødelagde næsten deres forhold.
De er knap nok ovre det. Du lytter aldrig!
Jeg misforstod dig. Jeg hørte "guffe" og "italiensk."
Ja…
Hej, mor, må jeg få en is?
Ja, selvfølgelig, skat. Hvad ser du?
Jeg ser en dokumentar om John og Yoko.
Hun var ikke så slem.
Hun inspirerede ham og hjalp ham med at skrive "Imagine." Den er spændende.
-Vi kan se den sammen, hvis du vil. -Rigtig gerne.
Tak, maman.
"Tak, maman."
Vi må anstrenge os med det franske.
Du mente, den franske skole var streng, så nu har vi en amerikansk dreng.
Ja. Vi begik en fejl. Men vi kan ikke tage ham ud af en skole, han elsker.
Han kender transpersoners rettigheder, men kan ikke regne.
Skidt pyt, han lærer det i gymnasiet.
Og middagen i aften må ikke være italiensk.
Løs det.
Jeg sværger, at Hubert ikke kan gå forbi et pizzeria uden at gå amok.
Vi siger, at barnepigen skal gå kl. 20.00, og at vi kun kan blive til en drink.
Okay. Jeg hader at lyve, men vi er bare nødt til det.
-Hej. -Hej.
-Hvordan går det? -Godt.
-Hej. -Hej.
Tak. Chianti. Det behøvede I ikke.
Kom ind. I er tidligt på den. Justine er i køkkenet.
Vi kan kun blive til en drink.
Barnepigen er desværre nødt til at gå.
Det var en skam.
Jeg glæder mig til at præsentere en af mine ældste venner fra Paris.
-Alle tiders. -Ja. Jeg stiller den i køkkenet.
-Du ser smuk ud. -Tak.
-Kan I ikke blive og spise? -Kun til en drink.
Barnepigen er desværre… Men her dufter så godt.
-I kan få lidt mad med hjem. -Ja tak. Du godeste, virkelig?
Han sagde, det hele handler om kroppen, ikke noget visuelt,
og en halv firkant kan give dig et mildt trip.
-Festen begynder. -Ja tak!
-Hej. -Hej.
I er også tidligt på den. Jeg elsker amerikanere.
-Det er L.A. Her slutter alt kl. 22. -Ja.
Hej.
Det behøvede I ikke.
Jeg er så glad for, at I kom!
Nej, ikke den fra 2009.
Jeg vil vise jer noget. Kom.
-Hej. -Hej.
Kom.
Lad os få en drink.
Hør her.
Al maden, jeg serverer i aften, er fransk-korsikansk.
-Den er ikke italiensk, okay? -Hvorfor?
Det er en lang historie. Føj mig nu bare.
Du er så dramatisk i aften. Hvad sker der?
Det er italiensk.
Det er ikke noget særligt, men sig det til George og Will.
-Ingen italiensk mad. -Men alle løgnene stresser mig. Små løgne.
Fransk-korsikansk.
-Tag rød læbestift på. -Jeg kan ikke…
Du er så køn med læbestift. Brug et øjeblik på det.
-Okay. -Brug den sexede…
Spørg ikke hvorfor, men Justine vil have, at vi siger, maden ikke er italiensk.
Ja, men vi bliver ikke og spiser, så det er irrelevant.
Ja.
-Barnepigen er nødt til at gå. -Ja. Barnepigen.
Det er ikke italiensk, men korsikansk. Har du en fransk spilleliste?
Ja, jeg har en god fransk spilleliste.
Hej! Godt at se jer.
Kom ind.
Venner.
Det er min ven, Hubert Dushan, og hans dejlige kone, Elodie Couturier.
Det er Anne og George.
-Hej. -En fornøjelse.
-Yasmin. -Hej.
Jeg har længe villet præsentere jer, mine to nørdede venner.
William. Så mødes vi langt om længe. Jeg er en stor fan.
-Vent, sagde du, det er Hubert Dushan? -Ja.
Hubert Dushan fra Epic Tech?
-Det er mig. -Ja.
-Martin. Hvorfor begravede du stjernen? -Hvem begravede jeg?
Ingen, men du sagde ikke, at Hubert Dushan var din ven.
Jeg sagde det til Justine, men hun glemte nok at sige det til Yasmin.
Nej, jeg sagde det.
Yasmin, jeg fortalte dig om Hubert, ikke?
Jo, undskyld. Jeg svedte det ud.
Fremmede navne. Jeg er elendig til alt fremmed.
-Intet problem. Det er skønt, ikke? -Jo.
Kom ind.
Hej. Jeg er hans kone, Justine.
Velkommen til Amerika.
-Hvad der er tilbage. -Tak.
Kom og sid ned. I kan sidde her.
Så I det McMansion, de er ved at bygge her på vejen?
-Det øger værdien på jeres hus. -Virkelig?
-Ja. Vi burde være flyttet til Mar Vista. -Ja.
Vores hus er mindst ti procent mindre værd end det, vi betalte for det.
Vi har et problem med hjemløse…
Undskyld, boligløse personer i Venice.
-Mere en invasion for at være ærlig. -Skat, nej…
Sådan er det bare.
Ja. En morgen kom der en fyr, og han sked i børnenes sandkasse.
Jeg fortalte Orion, at det var en stor kat.
Det skulle du ikke have gjort.
-Nej, men folk laver ikke i sand. -Du fordrejede virkeligheden.
Katte laver i sand.
Vores søn havde en kreativ legeperiode på Montessori.
-Vi måtte vaske lort af væggene. -Han vaskede det af.
-Men okay… -Det vigtigste er, at det er tragisk.
Vores samfund kasserer bare de her mennesker.
Er det sådan i Frankrig?
Ja. Især i Paris, men det påvirker ikke ejendomsmarkedet.
Vi tænker ikke på det på den måde.
Jaså.
Nej, uanset hvad der sker, er Paris meget dyr.
Men da jeg købte dette hus for 15 år siden,
ville ingen bo i Mar Vista.
Købte du huset for 15 år siden?
-Ja. -Hvornår mødte I hinanden?
For 13 år siden.
Ja, for 13 år siden. Jeg blev straks gravid, efter tre måneder.
Jeg elsker, når de taler på fransk.
Det lyder som klokkespil, ikke?
Okay, jeg har rød eller hvid.
Du drikker tequila og lime, ikke?
-Vil du have tequila? -To shot.
-Rød, hvid? -Rød.
-Også mig, rød.
Det føles så underligt at sige det.
Rødvin er godt til korsikansk mad.
Maden er korsikansk.
Det har jeg aldrig smagt.
Det er lækkert.
Jaså, figatellu.
-Ja. -Hun er virkelig dygtig.
Hvordan forvandlede du kryptologi til poesi?
Jeg læser dine koder og tænker: "Han er en kunstner."
Det betyder så meget, at du siger det. Tak.
Er du okay?
Ja, men du fik det til at lyde, som om huset var dit, og jeg trængte mig på.
Jeg mente det ikke på den måde…
Du får det altid til at se ud, som om jeg nasser på dig.
Ydmyg mig aldrig foran Albert. Det er forfærdeligt for en søn at opleve.
Og hvordan er… Det ligner ikke antipasti mere.
Det ser ulækkert ud, men det skal nok gå. Det kan godt spises.
Godt arbejde, skat.
Så henter jeg vinen.
Den står for enden af bordet.
-Der. -Ja.
Jeg fortæller dig mere, når vi har mere tid.
Ja.
Jeg vil helst ikke springe rundt, men det er umuligt.
-Jeg er tilbage om lidt. -Fint.
-Må jeg tale med dig et øjeblik? -Ja.
Undskyld.
Vi er virkelig nødt til at gå. Vi skal gå nu.
Men jeg vil gerne blive nu, for jeg får en masse gode informationer om Europa.
Det kan vi ikke. Vi sagde, vi kun blev til en drink.
Men vi behøver ikke gå begge to, vel?
Så du vil blive, mens jeg tager hjem og tager mig af Orion?
Ja, men du tager jo ikke hjem, du tager til fest.
De vil tro, jeg er en husmor fra 1950'erne,
du sender hjem for at passe barnet.
Det vil ingen tænke. Det er vanvittigt.
Det var din fest, og du overbeviste mig om,
at jeg ville skabe kontakter og et netværk.
Derfor bør du tage til festen.
Det kan jeg ikke. Jeg er din ledsager. Og du ved, jeg er den eneste.
Der er en sort fyr…
Han er inder! Jeg kan ikke…
Okay, fint.
Sig bare, at jeg er syg.
Du ved, jeg hader at lyve. Jeg kan ikke.
-Jeg er nødt til at gå, søde venner. -Går du?
Ja, jeg føler, jeg er ved at blive syg…
Du sagde også, at barnepigen gik, ikke?
Jo, også det.
-I går begge to, ikke? -Nej, jeg bliver.
Will bliver faktisk og hygger sig. Jeg tager hjem, så barnepigen kan få fri.
-Okay. -Jeg beklager. Nyd resten.
Ja, tak.
-Farvel. Au revoir. -Farvel, skat.
Skal vi sætte os til bords?
Ell er her ikke endnu.
Hun kommer altid for sent. Vi sagde drinks kl. 18 og middag kl. 19.
Okay, fint.
Vi har helt almindelige, grillede grøntsager og…
Undskyld forsinkelsen.
Kai gik amok og hang fast i mig. Han sagde: "Mor, gå ikke."
Kom ind. Det er fint.
-Hej! -Vi er franskmænd.
Undskyld forsinkelsen.
Jeg inviterede Joan til desserten.
Hun var deprimeret efter endnu en rædsom date.
Jeg vil sikre mig, du ingen børn har, for det lyver kvinder om.
Jeg hader bagage.
Du er for gammel til at få børn, så det er et plus.
Og du kan lide baseball.
Det er mit vigtigste krav til en tøs.
Nej, jeg har aldrig sagt, jeg kan lide baseball.
Moderne kunst. Men nej, det må have været en anden kamp.
Du ser meget ældre ud end på billederne. Vidste du det?
Gør vi ikke alle det?
Du ved… Ja.
Men jeg kommer med gaver.
-Smukke cupcakes i Italiens farver. -Jeg har den. Det behøvede du ikke.
De smager bedre, end de ser ud.
Tak, Ell.
Jeg gjorde intet. Mine små engle lavede dem. Hej.
-Jeg hedder Ell. -Elodie og Hubert.
-Hej. -Hej.
Ell underviser børn med re…
-Mentale problemer. -Indlæringsvanskeligheder.
Hun underviser børn med handicap.
-Ja. -De bager kager og den slags.
-La pizza della mamma! -Nej, det er en korsikansk ret.
-Hvad hedder det? -Fougasse.
Fougasse med trøfler og gedeost, fra Korsika.
Jeg kan lide det.
Hvor kender I hinanden fra?
Jeg mødte Ell, da vi serverede på en café.
-Ja, Formosa. -Den er lidt et vartegn for L.A.
Vi blev lynhurtigt supertætte.
-Bedste venner. -Og efter college?
Jeg arbejdede i din ven Gretas indretningsfirma.
Så mødte vi Yasmin, der lige er gået, Wills kone.
-Og vi havde en vild nytårsaften i 1999… -Ja, på Chateau.
Årtusindskiftet.
Hun var lige flyttet til L.A. Hun var deprimeret og kendte ikke nogen.
Jeg sagde: "Tag med til fest, du vil elske mine venner."
Hun var så deprimeret.
Vi gik glip af nytåret, men vi morede os. Det var en fantastisk fest!
Det lyder sjovt.
Må jeg sige, hvordan jeg mødte Justine?
-Ja. -Okay…
-Nej, vent. -Justine… Nej.
Justine havde kneppet en fyr. En totalt billig fyr ved navn…
-David. Ja. -David.
Hun kneppede ham ikke, men suttede den af.
Ja ja. Og det var i 90'erne, så aids.
Justine var bange, for hun havde været til tandrensning.
Mit tandkød blødte lidt, og jeg var meget bekymret.
Hun viste sig uden for min dør midt om natten, grædende, hysterisk.
Jeg havde en lejlighed i Miracle Mile, som var Cecile B. DeMilles fætters.
Fantastisk.
Et smukt sted.
Hun begynder at ringe til alle aids-linjer i landet.
Hun spørger om det samme:
"Kan jeg få aids af at give et blowjob?"
Hun suttede ham af ugen før, men var overbevist om at have aids i udbrud.
Nej…
Men så huskede jeg,
at min ven Anne havde kneppet David uden kondom, ikke?
-Selvfølgelig. -Dygtig pige.
Så jeg sagde: "Ring til min ven Anne. Hun dyrkede rigtig sex med David."
Telefonen ringer midt om natten, og en hysterisk fransk pige vil vide,
om jeg er blevet testet, og hvilken taber knepper en taber som David uden kondom?
Hvad lavede du i baggrunden? Du græd over noget.
Telefonregningen. Det var vildt. Regningen var på 400 dollars, ved du det?
På grund af dig.
-Det var ikke 400. -Vi er gode til at vælge dem, ikke?
-Det var 400 dollars. -Okay.
Nå, men sådan mødte vi hinanden.
-Ja. Smukt. -Imponerende.
Jeg var ung. Jeg var lige flyttet til Los Angeles og var meget naiv.
Jeg havde ikke hørt den historie, og jeg troede, jeg havde hørt dem alle.
Vi var børn, ikke?
Ja, og det er sådan, børn gør, ikke?
Hvor sødt.
-Hej. -Grøntsager?
Undskyld forstyrrelsen. Det ser sjovt ud.
Skat, der er noget galt med bilen.
-Kommer du lige? -Ja.
-Undskyld, alle sammen. Hyg jer! -Undskyld mig. Jeg kommer straks.
Lidt grøntsager.
Grøntsager med camembert.
Hvad er der galt med bilen?
Hvor kunne du gøre det?
Vi havde en plan.
Jeg løj, så vi kunne tage til din fest, som jeg ikke ville til,
og så svigter du mig bare.
Ved du, hvordan det får mig til at føle? Alene i verden.
Jeg er bare ikke i humør til at sludre med en masse berømtheder,
der lader, som om de bekymrer sig om miljøet og samtidig lejer privatfly.
Skal jeg selv tage til den fest?
De vil tro, at du droppede mig, at du forlod mig.
Jeg gør det ikke.
Tag ikke til festen. Du har ret.
Det var metaforisk ment.
Ved du hvad? Jeg tror ikke, du elsker mig.
Jo. Jeg elsker dig, Yasmin.
Jeg vil bare ikke med til festen.
Det er alt.
Okay.
-Er der noget galt med bilen? -Det ved jeg ikke.
-Jeg er ked af det her… -Jeg er skideligeglad.
Og risottoen dur slet ikke.
-I morgen tager vi til Palm Springs. -Super.
Det her er lækkert.
Er Korsika ikke en del af Italien?
-Nej? -Nej, det er Sardinien.
Korsika er fransk.
Ja. Kender du Napoleon?
Lille mand.
Den faldt direkte over mod mig.
Jeg så vist lige Napoleons pik.
Anne, lidt bordeaux?
-Ja. Jeg elsker fransk vin. -Fyld mit op.
Jeg kom med en chianti, men Justine sagde, den ikke er italiensk mere.
-Virkelig? -Maden.
Rissalat med kastanjer fra Korsika.
Risotto.
-Pis! -Du godeste!
Det er ikke alvorligt, bare rolig.
-Justine, lad mig. -Nej, bare rolig. Alt er i orden.
Jeg tripper pludselig mærkeligt.
Bliv siddende, intet problem.
-Hvad er der galt med pigen derovre? -Måske er hun besat af en dæmon.
Ikke i dag, Satan.
-Sæt musik på. -Ja.
-Lidt rissalat med kastanjer? -Ja.
-Værsgo. -Tak.
Bare spil noget fransk. Hvad som helst.
-Lidt rissalat med kastanjer? -Du elsker risotto, ikke?
Det er ikke risotto, men rissalat med kastanjer.
-Du elsker også italiensk pølse. -Stop nu.
-Sikken smuk sang, jeg elsker den. -Også mig.
Luder!
-Hubert. -Jeg kan ikke se på dit luderfjæs mere.
Hubert, jeg beder dig.
Han sagde: "Luder!
-Jeg kan ikke se på dit luderfjæs mere." -Klap nu i.
Tror du ikke, jeg ved, at alle håner mig?
Det er omvendt. Justine lavede italiensk mad, hun vidste intet.
Derfor ændrede vi den til korsikansk.
Ja, korsikansk.
Det var en uskyldig fejl.
Uskyldig. Ligesom min kone, den mær.
Hvis vi kneppede mere, havde jeg måske ikke kneppet en anden!
Stop, min dreng ser en dokumentar om John Lennon…
Vi har ingen børn.
-Huberts sæd er deform. -Sådan.
Hans sædceller halter! Og jeg er ikke en mær!
-Elodie, for helvede! -Bravo, godt gået. Hubert!
-Elodie! -Hubert.
-Hvad salope end er, er det lækkert. -Det betyder "mær."
Ja, når noget bliver følelsesladet, forstår jeg pludselig fransk.
Du skal bare sige, at du elsker mig.
-Jeg siger det hele tiden. -Jeg kan ikke huske sidste gang.
Jeg sagde det for fem minutter siden.
Det husker jeg ikke.
Bare nogen optog det her, for jeg sagde lige, at jeg elsker dig.
Det er slut.
Gå ikke! Jeg elsker dig, Elodie. Jeg elsker dig!
Je t'aime! Det betyder "jeg elsker dig."
-Okay. -Hej.
-Kører I?
Festen er ikke slut, vel?
Nej, vi har en anden aftale.
Vi kunne kun blive til en drink.
Må jeg tage pladsen?
-Ja. -Tak.
-Jeg kører. -Ja, okay.
Jeg er ked af det.
Gazellen kunne ikke undslippe krokodillens bid,
da krokodillen har det stærkeste bid, der nogensinde er målt i dyreriget.
Dens bid kan muligvis konkurrere med en Tyrannosaurus rex.
-Er du ved at være der? -Ja.
-Lidt til venstre, skat. -Undskyld.
Så du det?
Nej! Kig ikke. Se.
KURV
GEM TIL SENERE
AFGIV DIN BESTILLING
Arme riddere med blommekompot.
Merçi, maman.
Har Hubert ikke ringet?
Først vil jeg sige, at børnene elsker dig.
Tak. Jeg elsker også dem. De er så søde.
Og tak, Francis, fordi du arrangerede mødet.
Jeg ville tale med dig om budgettet til valentinsdag.
Jeg har nogle kreative idéer.
Ell, nogle af forældrene har ringet.
Børnene var skuffede,
fordi de ikke kunne spise de italienske cupcakes i mandags.
Ja. Der var kludder med ovnen, og desværre var cupcakene uspiselige.
Okay.
Hvad med de T-shirts, de lavede ugen før?
Okay, med dem…
En af forældrene så dig sælge T-shirts "Lavet i L.A. af børn med handicap"
på promenaden i Venice.
Jeg sagde, det måtte være en fejl, da du aldrig ville sælge deres T-shirts,
og du ville især ikke sælge dem som T-shirts lavet af børn med handicap,
eftersom deres børn ikke har nogen form for handicap, vel?
Korrekt.
Tyve dollars, lavet i L.A. af børn med handicap.
Og børnearbejde er fuldstændig ulovligt og straffes med fængsel.
Korrekt.
Se, mor.
Den er så flot på dig.
Ja. Og den er flot over et par jeans.
Ja, perfekt.
Men læg den hellere væk.
Det er den eneste, jeg har, og produktionen starter på mandag.
Okay.
Han fandt den i tasken.
Tror du ikke, at han vimser rundt,
fordi du har brugt ham som model, siden han var tre?
Han er kunstnerisk. Han kan lide mode.
Foretrækker du en bølle, der banker folk?
Jeg foretrækker, at du ikke opmuntrer den side.
Okay.
Godt.
KRIG OG FRED I MELLEMØSTEN: VIRKNINGER AF VESTENS UDENRIGSPOLITIK
Jeg vil ikke tale med dig.
Hvor mange gange skal jeg sige det?
Ring ikke til mig.
Hvad sker der?
Hvem lavede den?
Jeg finder mig ikke i den form for opførsel i mit køkken.
-Det er uacceptabelt. -Er det forstået?
Beklager, men alle borde er optaget.
Åh nej. Det kan ikke være sandt!
Jeg hørte, der var lidt plads i denne uge, og at vi bare kunne komme ind.
At vi kunne more os og ikke behøvede en reservation.
-At det ikke var et problem… -Elodie, Hubert!
-Justine. -Går det godt?
Ja, men hvad laver du her?
Det er min restaurant. Chez Juste. Justines.
Jeg klarer det.
Martin har intet fortalt.
Utroligt! Vi hørte, maden var lækker.
Ja, den er ret god. Men jeg er så ked af det i aftes.
Bare rolig. Vi var allerede gode venner en time senere.
Virkelig?
Jeg sendte en sms til Martin for at undskylde.
-Sagde han intet? -I aftes.
Jo, selvfølgelig.
Jeg finder et bord.
-Virkelig? -Ja, med fornøjelse.
Hvor sødt af dig.
-Selvfølgelig. Det er en fornøjelse. -Tak.
Fem minutter, jeg ordner det.
Den nye opskrift opstod ganske uventet.
Jeg kalder den la salade de riz aux chataignes.
Livet er uforudsigeligt, og maden bør afspejle det ukendte, det uplanlagte.
Man bør overgive sig til både gode og dårlige hændelser. Improvisere.
Vær ikke bange for fiasko.
Hils forandringer velkommen. Vær frygtløs i køkkenet som i livet.
Tekster af: Vibeke Petersen