Завтра ми її поховаємо.
Цю живу Люльку.
Нашого посланця до Ва-кон-та.
Треба поховати Люльку достойно,
і відкинути її науку.
Діти, що слухають знадвору,
навчаться іншої мови.
Їх навчать білі люди.
Вони навчаться нового звичаю
і не знатимуть звичаю нашого.
Плем'я осейджів
Обраний волею випадку народ
Найбагатший на землі народ на душу населення...
Більше люксусових автомобілів, ніж у будь-якому окрузі США.
І шоферів на побігеньках...
Робітники на «Філіпс Ойл» – сюди.
- Обслуга нафтогону «Кресіон Ойл» – сюди. - Хто на «Бербанк Ойл» – сюди.
-«Мерленд Ойл»! - Геологи для «Філіпс Ойл» – сюди.
Багатійте. Ти можеш розбагатіти.
Багатій. Ти можеш розбагатіти. Багатійте. Це тут.
Робітники на «Філіпс Ойл»!
Ернест!
Так.
- Ернест Буркгарт? Генрі. - Так.
Генрі Роун.
- Відвезу тебе до дядька Гейла. - Добре.
Ходімо. Це прямо тут.
Ану перестали!
Генрі, це чия земля?
Моя земля.
Ну-ну-ну. Прибув наш герой війни.
З поверненням додому, Ернесте.
Який я радий вас бачити.
Добре, що ти живий.
Брате.
- Дякую, що писав. - Добре, що ти вернувся.
Ернесте, це тітка Миртл і твоя кузина Віллі.
- Вітаємо. - Ми тобі раді.
Бач, як виросла. Це не абищо.
У нас ранчо. Нафти тут нема.
Нема нафти. Нема нафти – нема страху, тож я тут оселився без страху.
Час мине. Це багатство вичерпається більше,
ніж за сім років голоду, що мучили древніх фараонів.
Вони хворі люди.
Доброзичливі люди, щирі люди, але хворі.
А ти як? Набачився крові?
Трохи.
Я був... Я був кухарем у піхоті.
Келсі Моррісона бачив? Він там був.
Бачив.
Отіса Ґріґса та інших, якщо ви пам'ятаєте.
Солдатам треба їсти. Ти годував солдатів, які перемогли у війні.
Я бачив більше вмерлих від іспанки...
Що з твоїм животом?
У мене кишки прорвалися.
Ти трохи не вмер.
Мені дали пояс і сказали не піднімати важкого.
Ти добре зробив, що сюди вернувся, бо тут...
Я знаю.
Гроші тут пливуть самі.
Я люблю гроші, сер.
Не кажи мені «сер».
Кажи мені «дядько» або «Король», як колись. Пам'ятаєш?
- Казати на вас «Король»? - Так.
Король.
Ти там ніякої хвороби не підчепив?
- Ні. Ні. - Точно?
Точно, сер. Точно. Такої, що я знаю.
Ти ж там надівав оту торбинку?
Надівав.
- Старався, як міг. - Як тільки міг.
Любиш жінок?
Знаєте, люблю. Це моя слабкість.
Яких вони там сортів?
Просто білі. Просто білі, як я бачив.
Червоних любиш?
Червоних?
Ви про отих червоних?
Люблю червоних. Люблю білих. Люблю синіх. Усяких люблю.
Мені байдуже. Я ненаситний.
Люблю гладких. Люблю гладких, гарних, м'яких,
щоб гарно пахли.
Будемо за тобою наглядати. А то ти всіх тут перелюбиш.
До речі...
Байроне.
О, це добре. Це дуже добре.
Тільки не пий на людях, чув?
Бо матимеш неприємності.
- Правда, Байроне? - Правда, Королю.
Не буду, сер. Не питиму. Не буду.
Тут народ переважно шахраї.
Є правильні, але більшість паскуди, тому не будь простаком.
- Не буду, сер. - Не попадайся на дрібному.
Якщо вже попадатися, то на великому. Щоб була добра віддача, чуєш?
Так, сер.
Бо я офіційно резервний заступник шерифа у Ферфаксі.
Не хочу привертати небажану увагу.
Я не шукатиму неприємностей.
Дурниць не робитиму.
У тебе в голові порядок після всього?
Аякже. Я не псих, сер. Я дужий.
У мене є для тебе місце. Водитимеш машину.
Бо з твоїми кишками ти мало що можеш.
Ти ж не дуже читаєш?
Читаю?
Ти читаєш? Багато читаєш?
Умію читати.
Треба розумнішати. Байроне, дай йому ту книжку про осейджів.
- Оцю? - Так, оту.
- Розвивайся. - Я вмію читати, сер.
Осейджі. Їм дісталася найгірша земля,
та милосердний Господь перехитрив усіх.
У землі була нафта. Чорне золото.
Але вони мудрі люди.
Зробили так, щоб це їм вирішувати, кому йде нафта, кому йде спадкова рента.
Осейджі розумні.
Багато не говорять, і ти ніби мусиш патякати,
щоб заповнити мовчанку,
особливо коли п'єш.
Краще мовчи, якщо нема чого розумного сказати.
Не вловися на цьому.
Вини це звуть «дроздові балачки».
Дроздові балачки.
Те, що вони не говорять,
не значить, що вони не знають усього про все.
Осейджі найкращі й найкрасивіші люди на Божій землі.
Джон Вайтгер, 23 роки.
Слідства не було.
Білл Степсон, 29 років.
Слідства не було.
Анна Сенфорд, 41 рік.
Слідства не було.
Роуз Люїс...
25 років.
Слідства не було.
Отак.
І Сара Батлер, 21 рік.
Самогубство.
Назвіться.
Я Моллі Кайл. Неправоздатна.
Який ваш пайовий номер?
Двісті вісімдесят п'ять.
Ви просили додаткову суму 752$,
щоб оплатити лікарів рахунок за абсцес.
Так, сер.
Операція була успішна?
Так, сер.
А діабет?
Я маю рецепт на ліки в аптеці Ферфакса. Двічі на місяць посилаю туди служницю.
Ви повинні за цим стежити.
Тепер, Моллі, про вашу матір.
Вона теж має обмеження, тому ми рахуємо кожне пенні.
Тут написано, що вона витратила 319$ і п'ять центів на м'ясо
з магазину.
Не думаєте, що це жахливо багато м'яса, як на її потреби?
Так, містер Біті.
Стежте за цим, добре?
Так.
Увага, люди. Ставаймо в чергу по пайові виплати.
Тільки необмежені.
Обмежені – приводьте опікуна. Це він має підписувати ваші чеки.
Вам треба знайти опікуна. Нічого не змінилося.
Фото для нащадків за 30 доларів.
Не хочете увічнити сімейну історію?
- А ви, сер? - Не чіпляйся до нього.
Він нічого не вміє. Він аматор.
Вам потрібне якісне фото вас і вашої сім'ї.
Вам, сер? 40$. Вам, сер? 40$.
- Скільки? 40$? - 40$.
Ясно. У мене з собою зараз 35$.
- Беріть або йдіть. - Хай буде 35.
Ходімо, все зробимо.
Буде вам чудова карточка. Сюди проходьте, будь ласка.
Моїй жінці весь час погано. Лікар каже, що такий у неї організм.
У хлопця астма.
Це астма не дає йому жити. Йому потрібен шанс.
Ви одержали чеки. Ви необмежені. Прошу.
Візьмемо одну. Такого кольору.
Дякую. Дякую!
Якщо закінчиться бензин чи спустить шина, –
вертайтесь і купіть іншу.
Мем, вас підвезти? Мої ночви отут.
Дякую.
Треба пильнувати. Тут повно всяких типів.
Ернест!
О, Келсі Моррісон!
Ми разом були на фронті у Франції.
- Здоров! Радий тебе бачити! - І я тебе.
Моя дружина, Кетрін Коул.
Приємно познайомитися. Дуже приємно.
Чистокровна.
Небесні люди, так? Небесні?
Проміжні води. Проміжні води.
Чималі гроші поставив.
Ви поставили гроші на перегони?
Ні. Ні.
Ну то поїхали.
Так.
Прикро чути, що вона нездужає.
Знаєте, отче, вона вперта як завжди.
Скажи мамі, що я за неї молюся.
- Бережи себе. - Дякую, отче.
Знаєш, хто це – Моллі Кайл?
Ти її знаєш – та, з сестрами.
- Я знаю, хто це. Моллі. - Так, Моллі.
Живе з матір'ю, Ліззі.
Дядьку, я знаю, про кого ви. Я її знаю. Я її возив.
- Возив її? - Ага.
Метт Вільямс недовго з нею ходив.
Тепер вони ніби не разом,
а це значить,
що ти, якщо хочеш, можеш запропонувати їй стосунки.
Ви хочете... щоб я на неї поглядав.
Вона моя постійна клієнтка.
Думаю, я їй теж приглянувся.
Тій Моллі легко сподобатися.
Майно чистокровної – це теж.
- Май... Майно чистокровної. - Майно чистокровної.
Чоловік зможе з цим працювати.
У тебе гарне лице, ти це знаєш?
Ти міг би оженитися?
Оженитися?
Як це зробити?
Ми змішуємо сім'ї разом,
і гроші з майна пливуть у правильному напрямку, тобто до нас.
Це чистокровне майно. І вона одержить гроші від матері, Ліззі.
Це хороший бізнес. І законний. Нічого протиправного.
Розумна інвестиція.
Мені казали, що ти якийсь час ходила з Меттом Вільямсом.
Ти багато говориш.
Нє. Я багато не говорю.
Просто думаю, кого переганяти в цих кінських перегонах, та й усе.
Я не знала, що це були перегони.
Я не люблю дивитися на коней.
Ну, я іншого роду кінь.
Що?
Що ти кажеш?
Ото ти такий.
Не знаю, що ти сказала, але, мабуть, індіанською це значить «гарний, чорт».
Ну все.
«Я хоробрий воїн осейджів.
Давним-давно осейджі взяли свою назву від річок Міссурі й Осейдж.
Ні-у-кон-ска. Діти проміжних вод.
"Ідіть, – сказав Великий білий батько, –
з Міссурі, з Арканзасу, з Канзасу".
Врешті – інший дивний край,
Оклахома, де голод бродив удень, а голодні вовки – вночі.
Знайдеш вовків на цій картинці?»
Усе, ходімо. Вставай.
«Осейджі навіть не належали до П'яти цивілізованих племен».
Пам'ятаєш Блекі Томпсона?
Привіт, хлопці!
«П'яти цивілізованих племен: черокі, чікасо,
чокто, крік та семіноли».
Ні руш!
Камінчик сяє і в темряві. Давай сюди.
Беріть машину. Не беріть персня. Це батько подарував.
Не хочу машину. Хочу ювелірку.
Ви все одно це все не заробили.
- Подобаються? - Попались нам багаті індіяни!
Йдемо!
Рушай! Ходу!
Ставлю все.
Що думаєш, Ернесте?
Ні. Ти ненормальний!
Я люблю гроші! Люблю гроші! Перевертай карту. Бум!
- Та ну! - Так! Роби! Чортяка!
Ризикни!
- Ферфакська чухня, малий. - Чорт!
- Краля бере брязкальця. - Боже!
«Світанок – споконвіку священний час для молитви».
«Вони звуть сонце "Дід".
Місяць у них – "Мати".
Вогонь – "Батько".
"Квітковий місяць" у них –
той час, коли дрібні квіточки вкривають дубові пагорби та прерії.
Їх багато.
Так багато, ніби Ва-кон-та подивився вниз на землю,
всміхнувся
і посипав її льодяниками».
«Ва-кон-та означає "Бог".
Тобі дали осейджівське ім'я».
Тебе звати Жінка Сонячного Яструба.
«Так тебе зватимуть у наступному світі.
Твоє осейджівське ім'я у тебе ніхто не відбере».
На. Надінь.
Їсти хочеш?
Так.
Ти й шматочка не з'їси?
У мене забагато цукру.
Занадто солодкою ти бути не можеш.
Від цього я хворію.
Ти живеш у цьому будинку тільки з матір'ю?
Я її доглядаю.
А ти живеш у дядька?
Так. Ти його знаєш?
Скільки себе пам'ятаю.
Він добра людина.
Чого ти сюди приїхав?
Ти про що?
Тут жити.
Так. Я тут живу.
Чому?
До дядька. Я з ним працюю.
А твій брат – Браян?
- Байрон. Правильно. - Байрон.
Ти його боїшся?
Брата? Кого?
Дядька.
Ну, ні.
Він король Осейдж-Гіллз.
Він найкраща людина на світі.
Я знаю, що буде, якщо його зрадити.
Ні, я сам по собі, роблю свою роботу.
Я бізнесмен.
Дякую.
Прикурюй.
Якої ти релігії?
Католик.
Ти не ходиш до церкви.
Так, мене ж не було.
Чого в тебе нема чоловіка?
Я мужчина і хочу знати, чого в такої жінки нема чоловіка.
Знаєш, у тебе гарний колір шкіри.
Як ти цей колір називаєш?
Мій колір.
Я думаю, що він дуже гарний.
У тебе гарний колір шкіри. У тебе гарний будинок.
Думаю, ти прикидаєшся такою суворою.
У тебе, мабуть, м'яка душа.
Ти оце сказала, що я койот?
Койот.
Койот хоче грошей.
Ну, гроші – це добре.
Дуже добре, особливо для такого ледачого, як я.
Я цілий день хочу спати, а як стемніє, хочу гульнути.
Що тут смішного?
Ти любиш пе-це-ні?
Віскі.
Я не люблю віскі, я кохаю віскі.
Я маю добре віскі, не погане віскі.
Нам треба покуштувати й вирішити.
Ні, ні. Не зачиняй.
Що?
Треба трохи посидіти тихо.
Гроза – це...
Це потужно.
Тому треба посидіти тихо.
- Це добре для врожаю. - Мовчи.
Білл Сміт.
- Ернест. Ернест Буркгарт. - Дуже приємно, Ернесте.
Я чоловік Мінні.
Тобі полегшає, якщо щось з'їси.
Не треба ще раз.
Він не дуже розумний,
зате красивий.
Він схожий на змію.
Ні, він схожий на койота.
Такі сині очі.
Брат у нього теж гарний. Мені брат більше подобається.
Отой рудий пацюк?
Кращий, ніж твій опосум, що прикидається мертвим,
і тільки й лежить у будинку.
Він опосум, коли ти є,
а для мене він наче кролик.
Тихо!
Койот дивиться.
Він хоче наших грошей.
Ясно, що він хоче грошей,
але він хоче осісти.
Він не непосидючий.
У його дядька є гроші.
Він не грошей хоче,
він тебе любить.
Пригальмуй.
Твоя рука проти моєї шкіри...
Виходь за мене, Моллі.
Стань моєю дружиною.
Вийдеш?
Ти терпітимеш її породу?
Я люблю цю дівчину. Моллі.
Дядьку, я чесно думаю, що вона леді.
Тоді ти знайшов собі дружину.
Моллі.
Ернест.
Я знав Моллі та її сестер, ще як вони малими дітьми бігали тут
і робили капості.
Покійний батько Моллі, На-ка-і-сі-вай,
був мені дорогим другом, любим щирим приятелем.
Він завжди казав білим, щоб звали його просто Джиммі,
але я звав його справжнім ім'ям – На-ка-і-сі-вай.
Ми дуже поважали один одного.
Ти і я.
Іди направо. Я йду направо.
Мінні.
Тобі щось потрібно, Мінні?
Ні, сер.
Тебе добре лікують?
Так.
Маєш потрібні ліки?
Бо я хочу знати, що в тебе найкраще лікування.
Не хочу, щоб ти боялася.
Так багато лиха ми вам принесли. Усім вам.
Мені так прикро.
Мені дуже прикро.
Мінні. Моя сестра.
Виснажлива хвороба.
Анно.
Ернест.
Що?
Ернесте, мабуть, тобі краще посидіти надворі.
Чого це?
Бо так це робиться.
Якщо ти не проти.
«Бо так це робиться»? Ти кажеш, щоб я вийшов?
Так, якщо можна.
Добре.
Білл Сміт.
Так.
Це ж видно,
що Білл Сміт не дбав про Мінні так, як повинен був.
Дав їй захворіти і вмерти, щоб забрати її спадкову ренту й землю?
Ця нафта мала б перейти її сестрам, твоїй жінці,
і він забирає гроші, які по праву мають піти Моллі.
Мати, Ліззі.
Вона нездорова.
Довго не протягне.
Більшість осейджів не живуть довше 50.
Ці жінки повмирають, бо, як осейджі, страждають від хвороб,
і спадкова рента перейде тобі.
Розумієш?
Так.
Мінні пішла,
а після неї лишаються...
Ріта,
Анна,
а тоді, звісно, Моллі.
Ага.
Як у Моллі здоров'я?
Нормально.
Глядить маленьку.
- У неї теж діабет. - Так.
Я за неї часом боюся. Вона, Королю, дуже часто хворіє.
Ясно, що хворіє. Як їй не хворіти? Діабет – це важка ноша.
Як сказано в Книзі Йова,
дні скорботи й нещастя огорнули її.
Королю, Моллі ще дужа. Вона дужа.
Поки що. Надіймося, що навіки, але...
А як Анна? Ти знаєш, що Анна носить у сумочці револьвер?
Якого чорта?
Я ж знаю, що ти всім даєш...
Чорт!
- Що таке? - Намахана скво!
Я люблю Анну,
але вона колись нарветься не на ту людину.
І що тоді?
- Перестань. - Поклади все на стіл.
- Перестань. Манери. - Тут ні в кого нема манер.
Ти бачила сову?
Ні.
Коли ти...
це прикмета, що ми вмираємо.
Це через вас.
Ви всі повиходили заміж за білих.
Наша кров білішає.
Де Анна?
Хочу бачити Анну.
Я тут.
Тебе я бачити не хочу.
Хочу Анну.
Зберімо всі.
Ця біліша за ту.
І не скажеш, що вона напівкровка.
Вони обидві недороблені малі дикунки.
Благословення їхнім серденькам, але вони не винні.
Одне темне й одне світле. Це наче затемнення.
Господь простер руку свою над землею і змусив її трястися ні за що.
Ой боже.
- Обережно, Анно. - Дякую, сер.
Ти смієшся?
Ще ні... але...
Я привезла мамі ковдри.
Ти вже п'яна?
Я п'яна ще з учора, ти мене розбудила.
Хай мама тебе таку не бачить.
Не нервуй мене.
Здоров, Анно. На ногах стоїш?
Ох, я вквашена.
У вас віскі є?
Ти вчора все випила.
Тільки мій мужчина може пити моє віскі.
Я не твій мужчина.
Може, в тебе нема вибору.
Ти мені погрожуєш?
Спокійно поводься, Анно.
Правильно зробиш.
Ти погрожуєш, Анно. Не треба.
Скажу тобі секрет. Думаєш, я розставляю ноги перед кожним?
Є в мене таке враження.
Ти що!
Виведи її в іншу кімнату.
Ти не інакший, Ернесте! Чув?
- Ти не інакший. - В іншу кімнату!
Сестро, заспокойся.
А що я казав.
Ти така гарна.
Знаєш мене?
Так.
Що ти знаєш?
Падло ти, Байрон Буркгарт.
- Анно! Перестань! - Анно!
Перестань!
Я тебе заріжу, що говориш з моїм мужчиною! Уб'ю її, а тоді тебе!
- Відставити. - Я не твій мужчина. Роблю, що хочу.
Виведи її!
Дай сюди.
- У неї ствол! - Дай сюди. Давай!
Не лізь до білих жінок! Не лізь до тих вак-о-нон-гон!
Іди!
Виходь!
Дикунка!
Ходімо, Чарлі. Це сюди.
Один французький солдат устав, хотів схопити те блюдце.
Я побачив, як йому ногу відірвало начисто.
Багато з них вернулись отакі. Тряслися.
Ти чув, що Чарлі Вайтгорна знайшли мертвого?
Так. Так. Хто вбив?
Я не знаю.
Може, його жінка?
Скоріше за все.
Про Анну...
Пора мені везти її додому.
Ти...
шалена.
Анно. Анно, ма-тін е-тан. Байрон чекає. Виходь.
Виходь, пора.
Ти моє найбільше щастя.
Я твоя улюблениця?
Так.
Лишайся зі мною.
- Анно, виходь. - Перестань стукати.
Ернесте, мені пора їхати?
Так.
Ти не хочеш, щоб я тут була?
Хочеш мене позбутися, зміюко?
Боїшся, що я забагато скажу.
Я бачу, що боїшся.
Бачу, тобі краще.
Ох, дякую, сестро.
Ти моє золото. Знаєш про це?
Нікуди ввечері не ходи.
Ти дуже переживаєш, о-тей-жу.
Виходь. Поїхали.
Добре.
Знайди ще щось випити.
Ні, Анно, я везу тебе додому.
Ти повезеш мене у Візбанґ.
Байрон її відвезе додому.
Бо я п'яний.
Та що ти кажеш?
Він її відвезе.
Моллі, твоя сестра, Анна.
Ти що, ти що, спокійно, люба.
Спокійно.
Ти що.
Це ваша сестра? Анна Браун?
Даруйте. Чи це ваша сестра Анна Браун?
Так.
Двоє членів нашого племені, Анна Браун та Чарльз Вайтгорн,
були вбиті.
Ці аш-да-ге вбивають нас.
У справі Анни Браун
її родина, присутня тут, зібрала кошти
в сумі від двох до п'яти тисяч доларів
для арешту й засудження вбивці.
Моллі Буркгарт найняла приватного детектива.
Коли почали йти ці гроші,
ми мали б знати, що з ними прийде ще щось.
Бо це гроші білих.
Не це нам казали, переселяючи з Міссурі, Арканзасу та Канзасу.
Що прийшло в нашу резервацію таке, що йому тут не місце?
Це вони. Вони, мов яструби, кружляють над нашим народом.
Так.
Вони хочуть обдерти нас до кісток, нічого не лишивши.
Коли ми йшли з Міссурі, то не покинули навіть наших мертвих немовлят.
Ми їх поклали в нову землю і наші воїни по них проїхали,
щоб усім показати, що ми більше нізащо звідси не підемо.
Краще загинемо тут до останнього.
Так.
Паличку.
Моллі, слова не можуть передати мого горя,
але вона тепер з Господом.
Вона з Господом.
Вони навіть одружуються з нашими молодими жінками.
Я деяким дав роботу.
Вони кажуть, що вони мої друзі, але я так не думаю.
Деякі навіть вдають, що працюють.
Вони скрізь бродять, поводяться по-хазяйському.
- Увага, джентльмени. Не рухайтесь. - Знялися!
Ці люди – ледарі, ні-шда-хе, звичайні волоцюги.
Ми не можемо просити в округу допомоги.
Не можемо в штату Оклахома просити допомоги.
Чому ми взагалі подумали, що вони допоможуть?
Ми були тут до них. Це наша батьківщина, в яку ми прийшли.
Так. Так.
Ми привели сюди наших дітей, бо Мати Земля сюди нас пустила.
Так.
Нас ніхто не забере з цієї землі, поки Господь не покличе нас до себе.
Так.
І ми повинні це усвідомити,
а також повинні усвідомити те зло, яке сюди прийшло.
Ви маєте те, що воно хоче.
Так.
Воно не хотіло нас, нищило нас там, і нищить у новому домі.
Ми зібрали тут 25 початкових родин.
Так.
І ми будемо з вами.
Старе прислів'я каже, що коли воїн-осейдж гине від рук ворога,
не дай йому вмерти самотою. Будь з ним.
Щоб ми пішли в рай, знаючи, що ми так само воїни.
Ми повинні змінитись, але спершу нам треба стати вогнем на цій землі
й позбутися всього, що нас зупиняє чи стає нам на дорозі.
Прошу в зібрання підтримки.
Від усіх чоловіків. І від наших жінок, матерів, наших і-на.
Наші старійшини сходили весь цей край
і ми знаємо єдине – ми всі згуртовані.
І наш Господь добрий до нас.
І ще одне. В наших молитвах ми не просили хорошого життя.
Ми просили просто життя.
І за це я сьогодні молитимуся –
щоб у наших дітей було це життя.
Наші дні вже минули.
Ми своє життя доживаємо, а їхні дні тільки починаються.
І я хочу, щоб вони були осейджами, як мій дід дав мені цей дарунок,
як ваша баба дала вам цей дарунок.
Так.
Дякую, вождь.
Я хочу додати тисячу доларів до винагороди
за будь-яку інформацію про вбивства.
Якщо хтось щось про них знає, то хай просто прийде до мене.
Ви всі знаєте, де я. Мене легко знайти.
Дякуємо, містер Гейл. Ми завжди високо цінували вашу дружбу.
Я все зроблю, все, щоб допомогти осейджам у їхній біді,
у їхній юдолі сліз.
Пропоную послати містера Берні МакБрайда у Вашингтон.
Я підтримую.
Містер МакБрайд. Місіс МакБрайд.
Так, вождь. Я тут.
Постанова номер 23. Містера МакБрайда відряджаємо у Вашингтон,
в Комісію зі справ індіанців,
щоб просити про приватних детективів та додаткові поліційні сили
для розслідування всіх цих смертей.
Ви погоджуєтеся?
Погоджуюся.
Білл. Ріта.
Здоров був, Ернесте.
То ви тепер отак?
Ріта – моя розрада після смерті Мінні.
Слухай. Не знімай з неї ювелірку, добре?
Я зніму так, що ніхто й не помітить.
Ні, ні. Ти що, Френк. Нехай буде, тільки цей раз, для мене.
- Це жінчина сестра. - Візьми.
Двадцять п'ять доларів за прокат катафалка?
Тисяча шістсот п'ятдесят доларів за труну з червоного дерева?
Виставляєш мені осейджівські ціни? Думаєш, я тупий?
Ні, всі платять однаково.
Та ну. Весь похорон МакАлістера обійшовся менш як триста.
Тут дві тисячі, Френк.
У МакАлістера дочка ще дитина.
Слухай мене. Я побалакаю про це з Королем Гейлом.
Побачимо, що він скаже.
Якщо хочеш ховати її в ящику, я перекладу.
Я не хочу в ящику. Ти мені виставляєш осейджівські ціни.
Твоя жінка сказала, що вона хотіла відкриту труну.
У неї нема лиця.
Нема лиця, Френк. Нащо їй відкриту?
Хочеш украсти наші гроші? Чи що ти хочеш...
Це не...
Це не твої гроші.
Тобі легко взяти більше грошей і мені заплатити.
Я задля грошей працюю.
Як каже Господь, Ернесте, що посіяв, те й пожинаєш.
Коли ти востаннє бачив, щоб хтось із осейджів працював?
Ваша сестра Анна залишила активів приблизно на сто тисяч доларів,
які перейдуть вашій матері Ліззі К'ю та вам, Моллі, і вам, Ріто.
Я подумав, що це значна сума грошей.
Я чув, що Високий Вождь найняв менестрелів Еммета Міллера,
щоб вони виступили на його дні народження,
і я подумав: «Чому б і нам не зробити щось подібне з цими грошима?»
Може, свято для всього міста і запросити ще якийсь оркестр?
Нема про що говорити з цим чоловіком.
Зло огортає моє серце.
Я часто плачу й зло з мого серця витікає очима.
Я закрила серце й бережу в ньому рештки добра,
проте ненависть виходить.
І мені кажуть, що я мушу знищити тих білих, які вбили моїх рідних.
Місіс Буркгарт. Білл Бернс. Розкриваю злочини.
Моя візитка. Адреси в Нью-Йорку, Лондоні, Парижі,
Монреалі, Чикаґо, Лос-Анджелесі, Каїрі, Берліні, Бостоні
і скрізь, де законослухняні громадяни...
- Містер Берні МакБрайд? - Так.
Вам телеграма. Щойно принесли.
БУДЬ ДУЖЕ ОБЕРЕЖНИЙ КРАПКА
...не був у домі Анни, щоб підтвердити Байронову розповідь.
То я заїхав і не знайшов її сумочки з алігатора,
тому можна вважати, що Байрон не бреше. Він привіз її додому.
Мій брат не брехун.
Ваша менша сестра Мінні, яка вмерла від виснажливої хвороби два роки тому,
була одружена з «Біллом Смітом».
Так.
І це той самий Білл Сміт, що нині одружений з вашою сестрою Рітою?
Так.
Той самий Білл Сміт.
Дві сестри.
Містер Сміт – зайнята людина, говорить з усім містом,
веде власне розслідування Анниної смерті.
- Вельми вдячний, шериф. - Дякую вам. Я все розумію.
Ви про це знали?
Ти знала?
Так.
Ви під'їхали прямо до будинку Моллі?
Туди ми не під'їхали.
А куди під'їхали?
До цвинтаря за крамницею Флорера.
Вона хотіла побачити свою землю, а тоді провідати батька.
Не бачу татка, бо волосся скрізь розлітається.
Ти знаєш, що я матиму дитинку?
- О господи, не знаю. - А це правда.
Я її назву теж Мінні.
Покажу сестрі свою любов.
Ви знали, що Анна була вагітна?
Анна?
Так.
Анна була вагітна.
Була вагітна.
Він сказав, що Байрон?
Ні.
Я?
Ні. Ні.
Зроби так, щоб нас це оминуло.
Містер Сміт каже, що має слушний здогад, хто вбив вашу сестру.
Каже, що все вам розповість, коли матиме правдиві факти.
То що... Що він вивідав?
Цього я ще не знаю.
Що він вивідав?
Нічого.
Я зустрінуся з Блекі.
Про те, що ми говорили...
Про те, так.
Побач, що він про це скаже.
Це ясно.
А, так. Так! Ох ми сьогодні розбагатіємо!
- Ернест. - Де Блекі?
- Це воно? - Так.
Могили осейджів. Огидна робота.
Брудна. Дуже брудна.
Блекі, хочеш велику грошову роботу?
Не працюй з цими розбійниками.
Включай голову. Думай, Блекі.
Гейл говорив, щоб ми були партнерами.
Знаєш Білла Сміта? Він лазить по місту й багато балакає.
От якби хто вибив Білла Сміта й Ріту теж, скажи?
Якби її не стало, вся земля й гроші перейшли б моїй тещі, Ліззі К'ю,
а вона їх заповість моїм дітям.
Це добра оборудка. Дуже добра оборудка.
Для тебе – добра.
Для всіх.
Вони часто не бувають удома.
Тобі тільки й треба, що засісти в них у будинку.
А як вони зайдуть – вони твої.
У них є... У Ріти є три-чотири діамантики. Є різні сережки.
Білл Сміт завжди носить при собі дві-три сотні.
Можеш усе взяти.
Береш це і Гейл платить тисячу за роботу.
Це ж непогано, Блекі?
Знаєш мій маленький б'юїк-родстер?
Той червоний, що ти завжди на нього поглядав.
Так?
Якщо я докину ще й б'юїк-родстер? Там страховка більша, ніж він вартий.
Я взяв би страхові гроші, а ти взяв би б'юїк.
Це окрема оборудочка тільки між нами.
Гейлові про це знати не треба.
Але це дуже щедро.
Ну ти й зажерливий єврей, Ернестику.
Я просто люблю гроші.
Це правда. Люблю їх чи не так само, як люблю свою жінку.
Ернесте.
Що?
Іди сюди.
Що таке?
Тобі вже краще, ніж було вранці?
Трохи.
Тобі просто треба виспатися.
Спи. Це тепер головне.
Я більше не сплю.
Знаю. Знаю. Ти постарайся. Постарайся відпочити, добре?
Ну давай.
Я навіть не знаю, чи ти мене ще любиш.
Моллі, ясно, що люблю.
Ти мені потрібен тут.
Я тут, Моллі. Я поряд.
Я тебе люблю.
Ти хочеш дітей побудити.
Ти дітей побудиш.
Так. Так.
Це називається «інсулін». Він з Торонто й коштує дорого.
Не більше п'яти людей можуть собі його дозволити.
Офіційно він ще не продається, але Білл Гейл вам його оплатив.
Золотко, ти чула?
- Оцей. - Оцей.
Він з підшлункової залози корови.
До нас привозять раз на тиждень.
Ти ба.
Ого. Коров'яча підшлункова.
Діабет завдає жахливих страждань.
- Ви їли за минулу годину? - Ні.
Підніміть блузу, будь ласка.
Іди сюди.
Ви що-небудь пили?
Козяче молоко. Оладки.
Ще вона їла, е, цукерки і бекон теж. Скажи їм.
Скажи їм.
Якщо не перестанете їсти солодке, ліки не допоможуть.
Ви втратите ноги, чи й гірше, якщо будете їсти як біла.
Ти чуєш?
Усе добре.
Прокляття.
- Блекі, стій! - Блекі!
- От чорт. - Стій!
- Чортів Блекі! Не тікай! - Куди ти втечеш?
Спершу вловіть!
Ох, який ти.
Привіт.
Ви привезли б'юїк?
Сідай. Залазь.
Байрон.
Брате, йди сюди.
- Сюди? - Так, сюди.
На коліна, Ернесте.
На коліна.
Ти домовлявся з Блекі Томпсоном
украсти твій червоний родстер і одержати страховку?
Я...
Домовлявся.
Блекі заарештували за крадіжку твоєї машини.
Що ти повинен був зробити?
Я повинен був настроїти його на Білла й Ріту.
І хто тепер подбає про Білла та його скво?
Та я...
Я не знаю, сер.
Забери книжку.
Я...
Пробачте.
Ану, брате, встань.
Устань.
Лікті на стіл.
Я масон 32-го ступеня.
Я сповнений
впевненості, довіри та відповідальності і ще багато чого.
Так, сер.
Ти знаєш, що це таке?
Ні, сер.
Чорт!
Гадство.
Ану встань! Сядь отам.
Тобі важко бути головою у своєму домі?
Ні.
Вона найняла приватного детектива,
який скрізь нишпорить і привертає небажану увагу.
Вона змусила раду племені дати гроші Берні МакБрайду на поїздку у Вашингтон.
- Я знаю. - Вона дуже хитра жінка
і вона тебе перехитрує!
Пробачте, Королю. Знаєте, вона просто вперта.
Ернесте, красивий сину,
що, по-твоєму, станеться з Моллі і з ними всіма?
Я їх люблю, але з часом вони
неминуче зникнуть.
Їхній час минув.
От і все. Не стало.
Ернесте, не буде удару грому і нічого не зупиниться.
Це станеться.
Спадкова рента має перейти Моллі,
а не матері, не сестрі Ріті, і не Біллу Сміту.
Так, сер.
Поверни собі владу в домі.
Ти мене чуєш?
Так, Королю.
ВІЛЬЯМ ДЖЕЙ БЕРНС ПРИВАТНИЙ ДЕТЕКТИВ
ТАЛСА, ОКЛАХОМА
Перші знімки расових бунтів,
у яких 175 душ загинуло.
Негритянський квартал палає.
Навіть нової негритянської методистської церкви не пожаліли.
На ранок: усе, що лишилося від «Малої Африки».
Чемпіон з кидання ласо Генрі Ґраммер,
найкращий і найбільший постачальник самогону в окрузі.
Гляньте на це синє.
Це ж золото, Генрі?
Краще ніж золото. Це визнання.
Генрі, мені потрібна людина для однієї роботи,
людина, яка погодиться зробити одного старого і його скво.
І потрібен не будь-хто. Потрібен той, хто зробить правильно.
Бо їх обох треба зробити одночасно.
Тому отруєне віскі чи щось таке не підходить.
Має бути цілком надійно.
- Гей, Джон. - Так.
Занеси оцю в будинок, сховай для мене.
Щоб Меґґі не бачила.
Ох, Генрі, вона видюща.
Той раз вона мене заловила, і я не хочу...
Дай сюди.
Чого ви не поговорите з Блекі Томпсоном?
- Ну... - З Блекі? Мм.
Він сидить у тюрмі.
Скажи, за що.
Ну, я провалив, і, е...
Добре. Розкажіть ви.
Бо в нього була тупа ідея підставити Блекі заради страховки за машину.
От невезуха.
Не те слово.
Є Дік Ґреґ.
Ні. Дік у розшуку в Арканзасі.
І в розшуку в Канзасі.
Вилупок так сховався, що сам себе не знайде.
Вам потрібен ведмежатник...
якщо ви хочете вибухівку,
щоб точно зробити обох і одночасно.
«Суп» під будинок.
Нітро або динаміт.
Висадити їх.
Я думаю про Ейсі Кербі.
- Ейсі? - О, так.
- А де він? - Я не дуже знаю.
Він непосидючий.
Хоч може бути десь тут.
- Гей, Джон. - Так.
Де тепер ховається Ейсі Кербі?
Я добре й не знаю. Думаю, в якійсь своїй старій норі.
Може, потягнеш свою худу корму в стодолу,
знайдеш там лопату і його відкопаєш?
Зараз?
Добре. Я порозпитую, може, й знайду.
Ейсі Кербі.
Ейсі. Це він вам потрібен.
Готова?
Заходьте.
- Добрий день, мем. - Місіс Буркгарт.
Розкладайтесь тут. Добре.
Що?
Хлопці, попрошу вас на хвилинку вийти,
я поговорю з дружиною.
- Надвір? - Аякже, Ернесте.
На хвилинку.
Ну...
Що тепер? Що тепер?
Нам потрібні шприци та інсулін.
Що тоді, Моллі? Що?
Ну добре.
Добре, добре.
Хлопці, дайте мені оце все. Я сам уколю.
Ви зробите ін'єкцію?
Так. Так.
Ернесте, Білл Гейл довірив лікування нам.
Знаю, знаю. Просто зараз воно так виходить.
Усе одно буде рахунок за візит.
Ми добирались аж сюди. Бензин, час...
Срати-мазати! Мені рахунок за цей грабунок? І все?
Так правильно.
Дай сюди.
Я привезу. А тепер їдьте. Вимітайтеся. Їдьте.
Прокляття.
Ось, узяв.
Лікарів мусив проганяти. Лікарів.
Що, я лікар? Чи ти лікар?
Дурна вперта сука не дала людям зробити їхню роботу.
От що ти зробила.
То я тепер лікар?
Я і лікар, і медсестра,
і хатня робітниця, і нянька, і бозна-хто іще.
Це не помагає.
Це не годиться.
Це тобі подарував Король Гейл. Подарував. А ти...
П'ять душ у всьому світі мають ці ліки, і ти одна з них, Моллі.
Одна зі щасливчиків. Подумай про дітей.
Це врятує тобі життя.
Ба ні, ти думаєш, що все знаєш.
Своїми індіанськими прийомами.
Думаєш, ти себе вилікуєш краще, ніж знахарі,
тими вашими корінцями, та травами, та кінськими кізяками?
Не вилікуєш, Моллі!
Оце справжні ліки!
Думаєш, тобі хтось хоче зробити лихе?
Думаєш, я хочу зробити тобі лихе?
Ти нічого на це не кажеш?
Хоч спробуй полікуватися.
Моллі, може, тобі погіршає, перш ніж стане краще.
Я тебе догляну.
Ніхто тобі лихого не зробить, коли я поряд.
Відкрий.
Як ти себе почуваєш, Генрі?
Добре. Іноді мені сумно.
Це здоров'я не стосується.
Він цілком здоровий. Генрі, ти здоровий, мов кінь.
Так і є, Білл.
То що ти робитимеш? Уб'єш цього індіанця?
Як ти знаєш?
Ти стережися.
Його треба застрахувати, та й усе.
Звичайна формальність, але потрібно.
А як же моя меланхолія?
Чарка віскі її вилікує.
Будь обережний.
Не знаю, Білл. Це може погано сприйматися.
Випадок важко буде пояснити.
Він мені винен гору грошей.
Білл, мій опікун не віддасть мені моє.
Що тобі треба?
Хочу купити самогону.
Ні, ні, Генрі. Тобі не треба. Тобі шкодить.
Лікар сказав, що можна.
Мені байдуже, що він сказав. Він сам не тямить, що меле.
- Ходімо, Генрі. - Привіт, Перл.
- Моя жінка спить з Роєм Банчем. - Що?
Моя жінка – з Роєм Банчем.
Що тобі той Рой Банч?
Тебе, друже, жінки люблять. Тобі з цим щастить.
Живи в мирі з тим, що маєш. І не роби дурниць.
Я хочу себе покалічити.
Це не вихід для мужчини.
Мужчина бере своє. А мені мого не дають.
Дружина повинна шанувати. Я більше не хочу тут бути.
Я зганьблений. Мені соромно бути індіанцем-осейджем.
Дайте мені самогону, або дайте ствол.
Ну, Генрі. Ти добре живеш з Перл.
Не зроби якусь дурість, чуєш?
Ти мені потрібен, друже. Ти потрібен.
Генрі, не треба! Чого ти прийшов, Генрі? Не треба.
- Ти що робиш? - Генрі, перестань!
- Лізеш до моєї жінки? - Заберіть його!
Не лізь до моєї жінки! Не лізь!
- Я нічого тобі не зробив. - Ти...
Остогидло просити в друзів позику, коли в мене самого є гроші.
Генрі, треба привести твого опікуна.
Тобі хтось каже, як тратити твої гроші?
Перестань, Генрі.
Мої предки жили вільно, поки не припливли ви.
Думаєш, ти кращий за мене?
- Ти кращий за мене? - Ідем.
Я тебе просив не робити дурного. А ти пішов і побив Роя Банча.
Я його вирубав, преподобний Гейл. Я його вирубав.
Чого ви з ним панькаєтеся?
Бо він меланхолік.
Ти знаєш, що він торік хотів убитися?
Так?
Я з ним панькаюся, бо він мій сусід і мій добрий друг.
Оце лежить 25 тисяч доларів.
Я його застрахував. Через те, що він мені винен.
Якщо йому до кінця року таки вдасться себе угробити, я втрачаю.
Тому він повинен прожити ще хоч кілька місяців.
Може, я навіть заберу його спадкову ренту.
Хочу тобі щось сказати...
Перший чоловік Моллі – той тип, що був на поверсі.
Що значить «перший чоловік»?
Осейджі не розводяться.
І вони одружені. Обряд одруження був у резервації.
Що це значить? Тобто, вона й досі з ним одружена?
Ні, ні. Їм було по 15. Це традиція. Це нічого не значить.
Якби я був жонатий, я б їй сказав. Вона мені не сказала.
Як вона до тебе ставиться?
Ставиться добре. Вона, знаєте, хороша.
Дозволь їй мати таємниці.
Так ти матимеш свої.
Є там хто?
Пітс Біті хоче через свій ку-клукс-клан знайти вбивць Анни.
Він сказав, що вони помагають виганяти з міста всяке ледащо.
Пітс і його клан хочуть мати тут владу, але в них не вийде.
Хай свою роботу робить поліція.
Я дуже розчарований ку-клукс-кланом, Моллі.
Вони жадають влади.
Вони її не матимуть.
А є ще хтось?
Плем'я посилало Берні МакБрайда.
Він не вернувся.
Ми найняли приватного детектива, але...
Ви йому заплатили?
- Так. - Ну то він утік з грішми.
Ернесте, він утік. Ернесте, утік він.
- Так. Так. - Так.
Схоже на те, Королю. Схоже на те. Схоже, що так.
Ернесте, нам треба більш обдумано
витрачати гроші Моллі.
Я не критикую, просто кажу.
- Ти купив ферму. - Так.
Ти не порадився зі мною.
Мабуть, треба було порадитись, Ернесте, бо для того я тут і є.
Я тут є для вас обох.
Ти познайомився з Моллі завдяки мені. Ти тут завдяки мені.
Дозволь тобі допомагати. Дозволь давати поради, консультувати.
Джадсон не сказав мені про хворобу свиней, яка там була,
але тепер... Я засвоїв урок, Королю. Більше не повториться.
Погано вклав гроші, от і все. Погана інвестиція.
Моллі.
Ти сьогодні якась інакша. Що таке?
Усе одно доведеться сказати...
- Моллі вагітна. - Що?
- Так. - Ой, матінко! Ой-бо...
Так? Справді?
Так.
О господи.
Так, нас повідомили, Королю, що в Моллі буде дитина.
Ой господи. Господи.
Благословення вашому дому.
- Чудесно. Поздоровляю. - Дякуємо.
Благословляю.
- Поздоровляю. - Дякуємо.
Поздоровляю.
- Дякуємо. - Поздоровляю.
Ми всі щасливі.
Дякую, Віллі.
Генрі! Йди сюди. У нас чудові новини.
Моллі знову вагітна.
Маю відчуття, що це дівчинка. Я ніколи не помиляюся.
Поздоровляю.
Я нутром чую.
- Спершу даруємо ковдрочку. - Так.
Виберемо наші барви.
Поздоровляю.
Поїдемо в крамницю тканин...
Вибачте, що турбую.
Дядьку, мені треба з вами поговорити.
Аякже, Генрі. Іди отам сядь. Я зараз підійду.
Я ще поговорю з ними.
- Іди. Чекай мене там. - Дякую.
Ти любив її, хоч вона й хвора?
Вона моя жінка, Королю. Таке буває. Так.
Мабуть, це твоє «збичення».
Ех. Хай Господь благословить тебе й дитя.
Перший чоловік?
Думаєте, він має претензії на сім'ю?
Генрі.
Дядьку.
Ремсі, я знаю, що тобі важко живеться.
Багато дітей. Семеро чи восьмеро.
Так, я маю їх чимало.
Король Білл Гейл питає, чи взявся б ти за роботу ‒
зробити одних людей.
Не можу. Я на таку роботу не підписувався.
Це індіянин.
Це все міняє.
Знаєш Генрі Роуна?
Нє, не знаю.
Ну, що скажеш?
Слухай сюди. Я беру тебе прямо зараз.
Куплю тобі машину, щоб ти скрізь їздив і міг його зробити.
Треба набагато більше, ніж машина, щоб витягти мене з моєї біди.
Ми щось придумаємо.
Надіюсь, ти не переживаєш, що треба його вбити.
Той індіянин – меланхолік.
Він уже двічі пробував сам себе вбити.
Це Гейл мені казав.
Він просить зробити так, наче Роун сам убився.
Прямо в лоб, розумієш? Прямо в лоб.
Крокують лицарі клану. Чудово, Пітс.
Здоров, Ернесте.
Ернест познайомив мене з індіанцем у ресторані у Ферфаксі.
- Джон. Джон Ремсі. - Джон Ремсі.
- Генрі. Дуже приємно. - Здоров.
Він сів коло мене, і я внюхав запах віскі з його рота.
...може, хочеш купити бухла?
Я йому сказав, що можу продати.
- Так. - Я якраз можу продати.
Я сказав йому чекати на дорозі, яка йде через пасовисько Сола Сміта,
годині о десятій.
Партнер. Глянь, що я знайшов у цій норі.
Та ну. Не будь скупий.
Так.
Аж печінку навиворіт вивертає.
За кілька зустрічей ми з індіанцем відчули один до одного симпатію,
я почав розуміти його проблеми.
Іноді ми з ним заходили в заклад місіс Макі.
І він узяв. Уявляєте собі?
Що це за шериф, який ходить і продає кокаїн?
Не кажи мені про це.
Це тривало якийсь час.
Я все не міг набратися відваги,
проте одного дня вирішив-таки зробити роботу. Все мені сприяло.
Я сказав індіанцеві, що візьму самогону й дівчат,
і зустрінемось на дорозі через Смітове пасовисько.
Повір, це кращий за той, що ми пили перед цим.
Прокляття.
- Маєш хвилину? - Так, так. Постережи Ковбоя.
Що? Що таке?
Де Гейл?
Не знаю. У Візбанґу, в Погасці. А що?
Скажи йому: зроблено.
Ти зробив? Де ти зробив?
На дорозі через пасовисько Сола Сміта. І це все.
Забери. Більше мені не потрібне.
- Джон! - Зав'язую з цим кодлом.
Генрі Роун мертвий.
Сам себе вбив?
Не знаю.
Він завжди був похмурий.
Завжди.
Ти добре його знала?
З самого дитинства.
А твій дядько знає? Вони дружили.
Так, так. Знає.
Його вбили?
Не знаю.
Торік він пробував убитися.
Ти про це знав?
Його вбили чи він сам себе вбив? Ти знаєш?
Я не знаю.
Рой Банч багато балакав про те, щоб його вбити.
Він спав з його жінкою,
тому далеко шукати не треба, правда?
Може, він сам убився, як ти кажеш.
Це мало бути самогубство, ти, йолоп.
Ти не сказав йому лишити пістолет?
Я сказав лишити пістолет. Сказав...
- Сказав лишити пістолет? - Як ви й казали, Королю.
Не знаю, чого він не лишив.
Я сказав так, як ви мені сказали.
Ти сказав зробити його в лоб?
То чого він зробив у потилицю?
Це ж так просто. Лоб – спереду, потилиця – ззаду.
Треба було обставити, наче він сам себе зробив!
Тепер це явне вбивство, а так не повинно було бути, чуєш?
Я сказав йому, щоб у лоб. Як ви мені сказали.
Клянусь вам. Клянуся. Дітьми своїми клянуся.
- Оце не треба. Заспокойся. - Дітьми клянуся, Королю.
І не клянися дітьми. А то на дурника схожий.
Я не дурник, бо я все зробив правильно.
Що це таке, Королю?
Вогні страху.
Почепили лампочки, щоб відганяти вбивство.
Їдь, їдь.
Онде він. Зупини машину.
Гей, Рой! Рой!
Не тут ти зараз повинен бути.
Мені підказали, що ти повинен зникнути з міста,
бо управління шерифа хоче звинуватити тебе в тому вбивстві.
Вони знають, що ти ворогував з Генрі.
Якщо втечу – буду винний. А за мною ніякої вини немає.
Якщо втечеш...
Якщо не втечеш – тебе за це посадять, байдуже, робив ти чи ні.
Це моє тобі дружнє слово. Я б утік.
Дякую, Білл. Навряд чи я втечу.
І ти мені не друг.
Ризикну лишитися тут, у Ферфаксі.
Ти з роду Старійшин неба.
Маленька Анно,
твоє ім'я – Ва-гре-люм-па.
Моллі, що таке «виснажлива хвороба»?
Виснажлива? Вона виснажує?
Мінні від неї вмерла.
Мама теж умерла від неї.
Анну застрелили.
Наші ковдри – мішені на наших спинах.
Може, краще виїхати? Поїхати в Колорадо-Спрінґс.
Глянь на мене. Я не витримаю дороги.
Моллі, як про тебе піклуються?
У мене є Ернест і є діти.
Ернест піклується. Найкраще, як може.
- Нетті. - Так.
Зроби моїй сестрі грінку.
- Авжеж. І кави ще зварити? - Дякую.
Сестричко.
Дякую.
То ви з Моллі теж лишаєтеся в місті?
Так, ми зараз тут.
Гарний будинок ти собі облаштував, Білл. Дуже гарний.
Дякую, Ернесте. Брати Шоуни продали нам його недорого,
ще й залишили тут деякі гарні речі.
Це цікаво.
Не такі гарні, як ті, що ти купуєш, але для нас непогані.
Ти ж знаєш Моллі. Вона любить гарні речі.
Не так сильно, як ти.
Білл, це прозвучало, наче ти назвав мене чоловіком-скво.
Ні, Ернесте, я б ніколи так не назвав іншого чоловіка.
Усе, все.
Я не образився.
Хочеш випити?
Так. Вип'ю, якщо є що.
Нема.
То чого ти питаєш?
Бо ти, бачу, нервуєшся.
Білл, бачиш, як воно – у мене немає нервів. Узагалі.
Просто мені неприємно з тобою говорити.
Переважно тому.
Ернесте, я чимось тебе роздратував?
Чимось роздратував? Ні, ні. Просто...
Просто те, який ти, мене дратує. Ось воно як.
Ернесте, мене сотворив Господь. І я з цим нічого не вдію.
Ні. Не вдієш.
Хіба що ти хочеш мене вбити.
Це і є твоя братня робота?
Моллі. Пора йти, серденько.
- Джим. - Миртл?
Якщо у тебе в домі є щось особливе, винеси його негайно.
Добре.
Девід?
- Усе добре? - Так.
Я їду у Форт-Ворт на виставку худоби,
а ти знайди Ейсі Кербі й скажи йому, що треба зробити Сміта.
Чув мене?
Я його не знаю. Я не знаю Ейсі Кербі.
Де він знайде Ейсі?
Знайди Джона Ремсі. Він знатиме.
Зрозумів? Знайди Джона Ремсі. Скажи Ремсі сказати Ейсі, що пора.
А ми – у Форт-Ворт.
Ми поїхали у Форт-Ворт.
Дивись на мене осмислено.
Дивлюсь. Я розумію. Я знайду Ремсі й скажу.
Добре.
- Джон? - Так, це я.
Маю для тебе слово від Короля Гейла.
Він каже тобі знайти Ейсі Кербі
й передати йому, щоб доглянув Білла й Ріту.
- Зараз, Джоне. - Я прямо зараз не можу. Жінка хвора.
Моя жінка теж хвора. Моя жінка хвора теж.
Чого ти сам не робиш?
Чого завжди спихаєш свою роботу на таких, як я?
Бо я не знаю... Не знаю Ейсі Кербі.
Навіть не знаю, який він з себе.
Джоне, я зробив би, але не можу, бо не знаю, який він з себе.
- Ну добре. - Вибач.
Добре. Я передам, але не зараз, бо не можу.
Ти не можеш зараз, то знай,
що це треба зробити невідкладно – для Гейла.
Це треба зробити невідкладно. Негайно.
Ернесте, ти дуже сильно тиснеш.
- У мене робота. - Я тобі щось скажу.
Джоне, тобі дали ще один шанс. Це він. Ще один шанс.
Я побалакаю з Королем. Скажу йому, що ти зробиш негайно.
- Я не хочу втратити цю роботу. - Джоне, в тебе нема вибору! Пора.
Я з тобою по-хорошому.
- Я зроблю. Я все виправлю. - Джоне, я з тобою по-хорошому.
- Я зроблю. Я сказав, що зроблю. - Постарайся.
Негайно, Джоне. Зараз.
Ейсі. Ейсі.
Що?
Це Джон. Не стріляй.
Твій «суп» при тобі?
Мамо! Мамо!
Де ти була?
Була у Ріти.
Ти мала бути вдома.
Виходь.
- У Ковбоя вухо болить. - Ой-ой. Справді?
І ти знаєш, Білл не дуже чемний з Рітою, коли мене там нема.
Слухай, Моллі, я... я...
Я не хочу, що б ти так часто виходила з дому, коли таке коїться.
Я ж тільки до сестри ходила.
Сиди з дітьми вдома.
Добре?
- О боже! - Що це було? Що це?
Не знаю! Не знаю!
- Віро! - О боже!
Віро!
Ліззі!
Що сталося?
Ковбой, до мами.
Це так, як у Талсі. Точно, як у Талсі.
- Обережно, там скло! - Де воно взялося?
Чий це будинок?
Чий будинок?
- Білла й Ріти! - Будинок Білла й Ріти.
- Нетті в задній кімнаті. - Нетті там ззаду!
- Нетті Беркшір! Вона там живе! - Нетті!
- То Білл Сміт!
Добийте мене! Дострельте! Добийте!
Добийте мене!
Це Ріта! Тут Ріта!
Це Ріта, йдіть сюди! Це Ріта!
- Ти чуєш мене, Ріто? - Ріто. Ріто.
Ріто.
Думаю, мертва.
Мамо! Мамо!
Ернест?
Вітаємо на виставці худоби у Форт-Ворті.
Біля першого рингу можна познайомитися з чемпіоном родео Генрі Ґраммером.
Узяти автограф, побачити
й поговорити з ним біля рингу один.
Забагато динаміту.
Білл, ти так відверто підставляєшся.
Нетті, служниця.
Клапті з неї все ще знаходять.
Моллі Буркгарт, неправоздатна. Пай номер 285.
Три, два, один.
Хочеш 300$ для поїздки у Вашингтон?
Так.
Це далека дорога для хворої жінки, Моллі.
Я не можу дати тобі гроші на цю поїздку.
Це була б ведмежа послуга тобі й дітям.
Я хочу поїхати зараз, бо довго не проживу.
Може, це буде останнє, що я зроблю.
Радий вас бачити. Дякую, вождь.
- Дякую за ваш... - Вождь Боннікесл.
Президент Кулідж, леді та джентльмени, прошу дивитися сюди.
Три, два, один.
Пане президент, я Моллі Буркгарт. Прошу, допоможіть.
Осейджів убивають, а поліція нічого не робить.
Я втратила матір і сестер.
Так багато осейджів убито за нафтові гроші. Прошу.
Так.
Дякую вам.
Дуже вам дякую.
Продовжуйте колоти дружині інсулін...
і додайте оце.
Тут цілий флакон.
Дотримуйтеся пропорції, Ернесте.
Уколи робіть регулярно.
Це уповільнить хворобу.
Це все, що можна. Уповільнити. Усе, що можна.
Щодня в той самий час. За 30 хвилин до їди.
Цілий флакон.
Ернесте, ти віриш у Біблію?
- Так. - Старозавітні чудеса?
Чекаєш чуда, щоб усе це зникло?
Чудес більше не буває.
Я знаю.
Знаю, Королю. Вона поїхала у Вашингтон...
Ти її уповільниш, правда?
Так.
Треба трохи уповільнити.
Я боюся, шо-мін-ка.
Чого ти боїшся?
Боюся їсти вдома.
Чому ти боїшся їсти у власному домі?
Я боюся.
Ти не здогадуєшся, хто бажає тобі зла?
Я хочу перенести ліжко згори наниз, у задню кімнату.
Будемо їсти тільки те, що зготує Віра, і більше ніхто.
Мала Анна хвора на кашлюк.
Її треба лікувати.
Хочу, щоб вона жила у брата й сестри Біґгарт.
Там вона одужає. Вилікується її кашель.
Мамо!
Ернесте, забери інсулін з поїзда. Особисто.
Не бери його в братів Шоунів.
Так, Моллі.
До мене приходила мати. Просила з нею потанцювати.
Я їй сказала, що більше не танцюю.
Вона сказала, що я вмираю.
Вона не хотіла, щоб я вмерла самотня.
Уві сні, буває, сниться, що вмираєш...
на якийсь час, а тоді вертаєшся.
Вона сказала, що чоловік – тут.
Який чоловік?
Чоловік у капелюсі.
Хочу говорити з чоловіком у капелюсі.
Багато хто носить капелюхи.
Відпочинь.
Містер Буркгарт?
Хто там?
Я Том Вайт. Я з Бюро розслідувань.
Добрий день.
Бюро... Що? Що це таке?
Мене прислали з Вашингтона розглянути ці вбивства.
Що в них розглядати?
Те, хто їх чинить.
Ви детектив?
Ви Пінкертон? Хто ви?
Ні, сер. Я був техаським рейнджером.
А тепер працюю на федеральний уряд. Називається «Бюро розслідувань».
Якщо маєте питання...
Якщо маєте питання, говоріть з шерифом.
Він розкаже все, що вам треба знати.
Так, сер, маю. З ним я говорив.
Але хочу поговорити з Моллі Буркгарт, чиї мати та сестри мертві.
А, Моллі. Так, це моя дружина.
Вона хвора, дуже зараз хвора. Я її чоловік Ернест Буркгарт.
Зайдіть до неї іншим разом.
А зараз не знаю, що вам і сказати.
Їй зараз недобре...
Може, завтра?
Завтра? Ну, це... Це ще рано.
Просто, як я сказав, вона нездорова.
Але ви можете прийти... Приходьте у п'ятницю. Годиться?
Вона зараз удома?
У неї діабет, розумієте?
- Діабет? - Так. Так.
Вона зараз відпочиває, а я її доглядаю...
Приходьте в п'ятницю, добре?
- У п'ятницю? - Так. У п'ятницю.
Так і зроблю. Дякую, сер.
Це Джон Рен. Друг кузини Мері. Він шукає рідних.
- Вітаємо в краю осейджів. - Дякую.
Вітаємо у Ферфаксі.
Вітаємо на землі важаже.
Дякую. Мені казали, що я маю родичів-осейджів у місті Гоміні.
Ти звідки?
Королю, треба з вами поговорити. Вибачте.
- Не зараз. Почекаєш. - Не можу чекати. Треба поговорити...
Не можу чекати. До мене прийшли. Прямо додому.
- Та що з тобою? - Треба поговорити.
Що там таке?
Ернесте.
Я тривожуся, Королю. До мене прийшли. Прямо додому.
Приватні слідчі.
- Додому? - Так, до мене додому.
- Хто це сказав? - Я не знаю, що вони хотіли.
Вони... Вони прийшли до мене.
Ти... Що ти зробив?
Я дуже тривожуся, чуєте? Вони щось знають.
- Вони щось вивідають. - Угамуйся.
- Королю, треба негайно це обговорити - Я сказав угамуватися. Угамуйся.
- Ти мене зрозумів? - Зрозумів.
- Тримай себе в руках. - Тримаю.
- Візьми себе в руки і вгамуйся. - Я стараюся. Стараюся, але ви...
Заспокойся.
- Коли ми... Коли ми поговоримо... - Негайно. Зараз!
- Поговоримо потім. Не зараз. - Добре, добре.
- Королю, що... - Не зараз.
Ви приїхали, бо було вбито МакБрайда? Білого?
Чи тому, що ми мусили їхати у Вашингтон
і платити урядові США 20 000 доларів, щоб ви приїхали?
Не думаю, що вже пізно дізнаватися, хто це робить.
Хто?
Уже стільки смертей, що ми втратили лік.
Не стало сотень наших.
У минулому ми б з цими людьми билися.
Двадцять років тому, коли я воював у Повстанні боксерів,
я бачив свого ворога і знав, кого мав убити.
Якщо ми знайдемо вбивць, ми їх повбиваємо.
Ні, ні. Це 25 тисяч за Генрі Роуна.
Він мертвий уже кілька місяців. Кілька місяців!
Видайте мені гроші за Генрі Роуна.
Ви маєте довести це в Денвері. Там оспорюють вашу страхову заяву.
- Хто ви? - Я Джей Ті Джонс з Денверського офісу.
Джей Ті Джонс, я вам щось скажу.
Це проблема Ферфакса. Це не денверська проблема.
Заява пішла в Денвер. Там її оспорюють.
Ви весь час говорите про Денвер. Це не Денвер, це Ферфакс.
Я хочу одержати гроші за Роуна. Виписуйте чек.
Містер Гейл, вибачте, але без вказівки з Денвера я...
- Ви знаєте, хто я? - Так, сер.
І ви не проявите поваги? Не видасте мені гроші?
- Ні, сер. - Ну то ви пошкодуєте.
Ви пошкодуєте, містер Страховик.
Джентльмени, заходьте.
- Містер Гейл. - Так.
Сі Джей Робінсон приїхав.
- Містер Гейл. - Сі Джей.
Хочете призначити ціну?
Я думав спершу подивитися.
Добре. Але швидко. Не довго.
У неї нема лиця.
Забрали її голову.
Ми не піднімемо її з димом у небо. Ва-кон-та її не впізнає.
Ми обкурили будинок.
Ми обкурили будинок, люба. Ти просто не пам'ятаєш, і все.
Ти не пам'ятаєш.
Ми були з Біллом і з Рітою, і Джозефом, і з Бертою.
Ми... Ми були всі разом. Ми були разом багато годин.
Просто... Ти не пам'ятаєш, та й усе.
Моллі.
Відпочивай.
Джеймс і Девід Шоуни, ми з Бюро розслідувань.
Маємо до вас кілька питань про смерть Анни Браун.
Одягайтесь. Ми зараз будемо.
Думаю, вам треба зустрітися з мировим суддею.
У нього є протоколи розслідування смерті Анни Браун.
Ті протоколи зникли з його кабінету.
- Тоді вам потрібен поховальник, Тертон. - Тертон.
Він має всі потрібні вам деталі.
- Він забрав череп, так, Девіде? - Так. Так.
Ми з ним говорили, тому й прийшли до вас.
Напевно, ви загубили кулю, яка її вбила?
Ні, бо ми її і не знаходили.
Це тому ви розтерзали мозок – шукали кулю?
Правильно.
Стан трупа був такий поганий, бо вона була мертва п'ять чи...
- Шість. Шість днів. - Шість днів.
І потім ми її ексгумували.
Чому ви порізали тіло на дрібні шматочки
і зрубали плоть з кінцівок сікачем для м'яса?
Ми шукали кулю.
Ага.
Ми не знайшли. От.
Знаєте, це справа для індіанської племінної ради.
Вам треба до вождя...
- Боннікесла. - Боннікесла.
І що він мені скаже?
Це індіанська земля. Говоріть з індіанцями.
Даруйте, джентльмени.
Ну-ну-ну.
Чого ви так довго сюди добиралися?
Мені призначили сюди відрядження тиждень тому.
Хто призначив? Президент?
Ні, сер. Едґар Гувер.
Я такого не знаю.
Я чув, що ви король Осейдж-Гіллз,
і саме з вами треба говорити.
Я можу сказати свою думку.
Скоріше за все ці смерті –
справа рук банди не з цих країв, можливо, негрів.
Ви бачили, що було в Талсі?
Так, сер.
Повторюся, що це просто невезіння.
Анна Браун, чорнорота. Подруга, але чорнорота.
Мусило статися.
Генрі Роун був меланхолік. Ви це маєте знати.
Потім, звісно, був Чарлі Вайтгорн,
найприємніша на світі людина.
А що з іншими мертвими осейджами?
- Їх 25 чи вже майже 30. - Так, так.
Це скоріше епідемія, ніж невезіння.
Думаю, вам краще поговорити з нашим мировим суддею.
Я говорив. Провідував його, але він не дуже допоміг.
Не допоміг?
Верховний вождь?
Я і його відвідував.
Усі сказали прийти до вас.
Ми хочемо покласти край цим смертям,
але ж не тут це робиться.
Буду радий з вами поговорити і відповісти на всі питання.
Можемо зустрітися деінде. Але тут...? Не те місце.
Тоді я знайду вас пізніше.
Дякую за ваш час. Вибачте, що перебив вам бриття.
Це нічого. Усе добре. Чекатиму від вас звістки.
Гей, Блекі.
Не повертайся.
Урядові люди скрізь нишпорять. Колотять.
Я свій строк відбув.
Нема чого сидіти на місці, коли в тебе халепа.
Я в боргу за те, що ти зробив для мого племінника.
Ти не розколовся про той родстер.
Просто побудь деінде. Не в місті.
Може, Драмрайт підійде.
- Драмрайт? - Драмрайт.
Постарайся бути там рано. Негр-прибиральник відмикає вдосвіта.
Цінуємо день зарплати.
Прокляття!
- Руки вгору! - Стояти! Не рухатись!
Чорт.
Пліє і прямо. Пліє і прямо.
Дякую, Білл, за підтримку нашого міста
і за все, що ви зробили для громади.
І за цю прекрасну танцювальну школу.
Леді і джентльмени – містер Білл Гейл, наш спонсор.
Ми привезли вам пожертву й запрошення в наш дім – благословити нас ліками.
Це ви зробили?
У ваших дівчат є поні?
- Так, є. Дякую, Білл. - Так, так.
Боб, хочеться, щоб ти ввечері пильно постежив за своїм бізнесом.
Я чув, що на одинадцяту вечора твою крамницю збираються пограбувати.
Може, це через камінчики, яких ти стільки назбирав.
Двоє білих і негр.
Дякую, брате.
Ну що ти.
Ейсі, це остача з того, що я тобі винен, з великою вдячністю.
Ви в курсі, що тут бродять федеральні агенти?
- Угу. - Винюхують про той бабах.
Це не федеральна земля. Це індіанська земля,
тому ніяких проблем не може бути.
Добрий час для поїздки.
Я маю для тебе гарну можливість, якщо дозволиш мені щось сказати.
- Аякже. - Добре.
Ходу!
Стій, злодюжна паскудь!
Добрий день, сер.
Це табір Генрі Ґраммера?
Не знаєте, де його можна знайти?
Янгол злетів долу і вдарив своїми великими крильми його в груди.
Тепер він у пеклі зі зміями.
Коли це сталося?
Учора.
Відклади, брате.
- Що? - Вийдемо.
Прокляття. Я йду.
Що таке?
Байроне.
Що таке?
Ернесте,
якщо тебе звинуватять, чи щось станеться, ти викрутишся. Усе добре.
- Що ви... - Ти викрутишся.
Про що ви говорите?
За що мене звинуватять? У чому звинуватять?
Ернесте, у мене багато друзів. Дуже багато друзів.
Це значить, що в мене найкращі адвокати.
Вони мене захистять і захистять тебе.
Тому можеш не боятися. Ніхто тебе, синку, не зачепить.
Дякую, Королю.
- Що? - Це просто...
Що? Що це? Що?
Його мучить шлунок.
- Уже легше? - Так. Миртл не в собі.
У Віллі істерика. А я... Я не знаю, як...
Я не знаю, що з цим робити, але...
Але тобі треба отут підписати.
Якщо з тобою щось станеться, спадкова рента лишиться в родині.
Це єдиний варіант так зробити.
Вона повинна лишитися в родині. Ти знаєш.
Якщо зі мною щось станеться... Що...
Якщо зі мною щось станеться? Що може статися?
Нічого з тобою не станеться. Це просто формальність.
Нічого з тобою не станеться,
бо я зроблю все, щоб нічого не сталося.
А ти... Ти підписав документ?
О, так, він підписав. Підписав.
Моя жінка не хвора.
Жінка не хвора, але він підписав.
Ми всі повинні підписати.
Таким робом гроші напевно лишаться в родині.
Синку...
Байроне, дай нам поговорити.
Так, Королю.
Тобі погано?
Я, я...
Я в порядку. Мабуть.
Ти не боїшся? Бо нема чого боятися.
Ні. Я не...
Ти їй уколи робиш?
Уколи? Так.
Так, я роблю все, що повинен робити.
Даєш їй усе?
Так. Так.
Не забувай давати їй усе.
Я даю, Королю. Даю.
Роблю, як ми говорили. І вона мовчить. Вона тиха.
Я просто уточнюю, чи робиш.
Ернесте, я знаю, що ти любиш Моллі, і я теж її люблю.
Але правда така,
що вона повинна відійти.
Ти це знаєш.
І ми з цим нічого не вдіємо. Усе в руках Господа.
І він її вже чекає.
А ти будь при ній і дай їй ці ліки, щоб полегшити біль.
І ти не пошкодуєш,
що провів з нею ці хвилини перед її возз'єднанням з вічністю.
Ніколи не пошкодуєш.
І ти тепер дужий.
Правда? Ти сильний.
Так.
Будь поруч з нею.
І підпиши оце.
- Хочете, щоб я підписав? - Треба підписати, синку.
Добре, Королю.
Добрий вечір, хлопці.
Джон.
Це те, що я поки що маю.
Я вчора їздив у Ралстон.
Розмовляв з одним дідом, Елвіном Рейнолдсом.
Багато почув.
Я знав усіх убитих індіанців.
То така зграя, що й собак би напоїла отруєним віскі – подивитися, що буде.
Вони б і койотів повбивали.
Мені не дуже жаль койотів,
але це не дає їм права вбивати тих, хто може вмерти природною смертю.
Зять мені каже, щоб я мовчав,
бо зграя прийде і мене теж уб'є.
Та мені вже недовго жити, тому я розкажу, хто це зробив.
Я сидів отут
і бачив, як Байрон Буркгарт повіз Анну Браун по отій дорозі.
Келсі Моррісон і його жінка сиділи на задньому сидінні.
Вони взяли Анну й сильно напоїли.
І вони були всі разом. Келсі, Байрон і Анна.
Я не брешу.
Келсі Моррісон?
Келсі Моррісон продає кокаїн і віскі звідси і аж до Нового Орлеана.
Пам'ятаєте Білла Степсона, метальника ласо на родео?
Білл Степсон умер від віскі. Слідства не було.
У Білла була дружина – Тіллі Степсон.
Келсі кидає свою першу жінку Кетрін
і жениться на Тіллі через два тижні після смерті Білла.
Ще через два місяці Тіллі вмирає від отрути.
Келсі з дітьми Тіллі тікає в Мексику,
але вертається, бо якийсь мудрий адвокат йому каже,
що більша біда буде, якщо він не вернеться.
У моєї покійної жінки є двоє дітей і вони носять моє прізвище.
Якщо я усиновив їх по закону,
і якщо вони вмруть, то я успадкую їхні статки?
Вони осейджі.
Ну, одне з них осейдж наполовину, але обоє мають спадкову ренту.
Келсі, ви розумієте, що мені це вказує,
ніби ви плануєте усиновити й убити цих дітей?
Ні, якщо це незаконно і я не одержу грошей.
Тоді я так не робитиму.
Келсі Моррісон?
- Хто? - Келсі Моррісон.
Я Ллойд Міллер.
Пройдіть сюди, Ллойд. Хочемо з вами про це поговорити.
Я завжди захоплювався амбіціями Келсі.
Сказав йому, і він подякував.
Келсі, я завжди захоплювався вашими амбіціями.
Дякую.
Розкажете нам про Байрона та Ернеста Буркгартів і про вбивства?
Байрона та Ернеста Буркгартів?
Думаю, тут ми можемо один одному допомогти.
Я дуже добре сходжуся з людьми. Важаже говорять мені багато що.
Я довірений друг отця Альберта. Він мені звірився.
Розказав усе, що діється з Моллі Буркгарт.
Що вона боїться за своє життя.
Він сказав, кого вона боїться найбільше?
Та ну, Том.
Ти маєш кращі шанси посадити того, хто вдарив собаку,
ніж того, хто вбив індіанця.
Це ранчо Білла Гейла.
Місяць тому я застрахував його від пожежі на 30 000 доларів.
Містер Страховик, бачу, зранку у вас буде робота.
Ти наступний.
Ну...
погнали.
Погнали? Ну...
Що я вам скажу.
Ви...
Що я вам скажу. Моя жінка дуже хвора.
Я мушу їхати додому і її глядіти. Вона дуже хвора.
Сину. Ходімо зі мною.
Поговорю з жінкою. Вона нездужає.
Ми поїдемо додому і...
Ми поїдемо додому і будемо її лікувати.
- Тихо, синку. - Хлопчику.
Ви все не так зрозуміли. Ви все зрозуміли неправильно.
Ви думаєте, що знаєте, але ви не знаєте.
- Сину, йди з ним, добре? - Добре.
У мене дуже хвора жінка!
Дуже хвора.
Можна, я...
Можна, я сяду?
Стоячи – добре.
Хочемо поговорити про вбивства Ріти й Білла Смітів та Анни Браун.
Мені треба сісти.
Так, треба. Але ви стоїте.
Я стою зараз,
але мені треба поспати.
Не маєте права довше мене так тримати.
Ви один закладали вибухівку під будинок,
чи з вами був Блекі Томпсон?
Хто?
Блекі Томпсон.
Ні. Він ніде не був коло мене.
Я його добре й не знаю. Просто бачились у місті та й усе.
А ви закладали вибухівку під будинок?
Нічого не знаю ні про яку вибухівку.
Ви з ним не грабували банк в Ойлтоні?
Ні.
Ви допомогли Блекі Томпсону
у 1921 році викрасти ваш б'юїк
з метою одержання страхового відшкодування, так?
Не допомогли?
Я йому був позичив ті ночви, але це...
Я йому дозволив ним їздити. Але...
Нащо він йому був потрібен?
Я не знаю нащо.
Це не моє діло. Мабуть, для забави.
Якщо хтось хоче позичити в мене машину, то я його спитаю навіщо.
Часом люди просто хочуть покататися. Я їх не розпитую.
Ти ви просто позичили? Не спитавши навіщо?
Так.
По-сусідському.
Винен. Я йому позичив.
Я йому позичив. Це, мабуть, протизаконно?
Ну добре.
Здоров був, Ернесте.
Блекі.
Можна, я з ним побалакаю?
Можна з ним побалакати сам на сам?
Вони тебе розкололи?
Мене розкололи?
Ні, Блекі, мене не розкололи.
Говори. Що ти їм сказав? Що ти їм сказав?
Сказав, що як вийшов з тюрми й просив у тебе гроші,
ти дав півтора долара.
Ти сказав, що ми всі знали, на що йдемо.
Так, знали. Ми знали, на що йдемо.
Але я дав тобі не півтора долара. Я дав двадцять.
Не двадцять. Півтора.
Я не давав півтора. Я дав тобі... Я хотів дати дв...
Нє, я дав двадцять. Тепер я згадав. Я дав тобі двадцять.
- Брехня. - Слухай.
Блекі, скажи мені, що ти їм розказав. Що ти їм розказав?
- Я все розказав. - Усе?
Усе розказав. Розказав, які ви з дядьком довбані євреї.
Євреї?
Я сидітиму довічно за того копа в Драмрайті.
І скажу тобі прямо, Ернесте. Ти тюрми не перенесеш.
Краще розкажи усе, що знаєш.
Заради себе, заради сім'ї і собі на радість.
Ти знаєш що? Ти тупий, як пральна дошка.
- Ти це знаєш? - Я тупий?
Ти, Блекі, колешся ще до того, як натиснуть.
Ми повинні бути партнерами.
Партнерами?
Я не винен, що тебе вловили з машиною, тупак.
Звеш мене партнером? Ти мені ні хера не дав.
Я тобі ще скажу. У Гейла в голові цілий план.
Я з ним побалакаю, попрошу тебе з нього викинути,
бо в тебе така тупа голова.
Він завжди казав, що в тебе тупа голова. Ти знав?
Це все план. Я тут сиджу через його план.
Моллі...
Ви – наяву?
Може, й наяву.
Усе, усе. Годі.
Ернесте, ви ж хороша людина?
Так, сер. Хороша. Припускаю.
Припускаєте? То хороша чи ні?
Хороша, сер. Хороша.
Любите дружину й дітей?
Так, сер. Люблю.
Ви служили країні в піхоті
і я не думаю, що так мала звернути ваша доля.
Насправді ваша сім'я вдома –
більше щастя для вас, ніж дядько, Король Білл Гейл.
Ми з вами знаємо, що він корчить з себе великого праведника.
Але він не праведник.
Синку, він для тебе нічого не зробив...
окрім як...
змушував тебе чинити зло і мав з того користь через твій характер.
То що, почнемо спочатку?
Я...
Я хочу додому, побачити дружину,
тому ви...
кажіть, що мені робити.
Ти знаєш, хто вбив Генрі Роуна?
Тепер не тікай.
Я приїхав тебе пов'язати.
Що ви знаєте про вбивство Генрі Роуна?
Я нічого про це не знаю.
У мене є один чоловік, який зве себе вашим другом,
то він каже, що ви щось про це знаєте.
Хто він?
То це вішають на мене?
Саме так.
Беріть олівці й пишіть.
Де мій чоловік?
У неї є лікар?
Нема. Вона не хоче їх бачити.
Забираймо її.
Ви – наяву?
Готовий?
Мем.
Де мій чоловік?
Ми надамо вам допомогу.
Місіс Буркгарт!
Дамо героїн, два міліграми.
Хочеш мати захист?
Від кого?
Від мого...
Від дядька.
- Здоров, Гарв. - Білл.
Як я розумію, я в розшуку. То я прийшов здатися.
Що ти такого накоїв?
Когось убив, уявляєш?
Ох, Білл, що за вигадки.
Заарештуй мене.
- Навіщо це робити? - Та нічого. Заарештовуй.
- Містер Гейл, зробите заяву? - Містер Гейл!
- Що ви знаєте про вбивства? - Зробіть заяву. Якесь «я не винен».
Невинний, як новонароджене маля. Навіть більше.
Містер Гейл!
Коли я поговорю з дружиною?
Ви казали, що за покази я поговорю з жінкою.
Вона зараз у лікарні в Погасці.
Вона в лікарні? Їй погано?
Вона не здається.
Скажіть їй, що я напишу їй листа.
Куди вас везуть, сер?
Я на якийсь час виїду зі штату.
Куди вас везуть?
Куди ви мене везете?
Ми вас ні в чому не обвинувачуємо, бо ви повинні свідчити.
Я розумію, що ви хочете до Моллі і до дітей,
але зараз краще вивезти вас зі штату,
щоб не дістали Гейл та його вовки.
Зрозуміло?
Для протоколу: де ви тепер мешкаєте?
У тюрмі.
Який строк відбуваєте?
Довічне.
- За напад на Драмрайт? - Так, сер.
І його організував Вільям Гейл, так?
Так, він. Він організував. Смішно, правда?
Записуйте.
«Не судіть». Автор – Вільям Кей Гейл.
Хто вас попросив убити Ріту й Білла Смітів?
Вільям Гейл та Ернест Буркгарт.
Ви останнім часом мали контакт з містером Гейлом?
Так, мав. Фактично, маю.
Він передав мені в камеру записку.
Попросив убити племінника, Ернеста.
Містер Томпсон.
Найлютіший злочинець має право вимагати шансу
довести свою невинуватість журі присяжних. Не судіть.
Він передав у мою камеру записку. Писав, що допоможе мені втекти.
А як утечу, щоб одвіз його племінника Ернеста в Мексику і вбив.
Я йому відписав, що не свідчитиму, якщо він мене вирве з тюрми.
І як це для вас закінчилося?
Як закінчилося для мене що?
Обіцяна містером Гейлом велика втеча.
Я ж сиджу тут і з вами балакаю.
Нічого з цього не вийшло.
Не судіть.
Надрукуйте в «Pawhuska Daily Journal», «Fairfax Chief»,
«Hominy Journal», та в «Osage County News».
Так, містер Гейл.
Мама ходить.
Чудовий у неї вигляд?
Тримайся, синку.
Вузька дорога.
Вимагаю приватної наради з містером Буркгартом!
Це нечувано.
Ернест Буркгарт – мій клієнт!
Правила це забороняють.
Я вимагаю можливості говорити з містером Буркгартом!
Цей чоловік не може представляти і підсудного, і свідка.
Це конфлікт.
Його не було два місяці!
І я не мав змоги з ним спілкуватися аж до цих свідчень!
Це рівносильно викраденню свідка!
Містер Буркгарт, цей чоловік – справді ваш адвокат?
Я не знаю.
Я не маю з ним контакту,
але хочу з ним поговорити.
Ваша честь, правила це забороняють.
Обвинувачення не дозволить
ніяких нарад між містером Гамільтоном і цим свідком
до початку розгляду справи.
Народ важаже хоче справедливості!
Віддайте його нам! Я буду його катом!
Містера Буркгарта буде передано під опіку приставів.
Пристави, виведіть його.
Суд відкладено до десятої години завтрашнього ранку. Звільніть зал.
Пробач...
за всі біди.
Я заберу тебе додому.
Брате.
Фрілінґ і Гамільтон хочуть увечері бачити тебе в Гейла.
Є що обговорити.
Шериф.
Ернест.
Тьотю Мирті.
Ернесте, ви знаєте містера Соловея з «Соловей Ойл»?
І, звісно, містера Кресіона з «Кресіон Ойл».
Ідіть сідайте.
Якщо ви свідчите проти дядька,
ви усвідомлюєте, що це висітиме над вами все життя,
і що вас можна визнати винним у вбивстві Смітів,
внаслідок чого ви решту своїх днів проведете в тюрмі. Ви це розумієте?
Мабуть, я не дуже добре це продумав. Але...
Вам дають мотузку, щоб ви повісилися. Ви це бачите?
Він не бачить. Не розуміє.
- Ернесте! - Так. Так.
Якщо ти це зробиш, то вб'єш дядька.
Ернесте, невже ти хочеш,
щоб він умер у тюрмі? Хочеш, Ернесте?
Ні. Ясно, що не хочу, Мирті. Ти ж знаєш, що не хочу.
У вашій владі врятувати йому життя.
Він тебе рятує, тупий ти пацан!
Хочеш зараз піти додому?
Так. Хочу.
- Хочеш побачити жінку й дітей? - Хочу, сер.
Ці урядові кадри
тебе били й катували.
Та ні. Не катували. Але по кілька днів не давали спати.
Ні! Тебе били! Били!
- Так, мене били. Вони мене били, сер. - Дякую.
Мені снився сон.
Он як?
Ми поїхали в Колорадо-Спрінґс.
Ти розказав мені всі свої таємниці і я замкнула їх у скриньку.
Потім ми пішли до річки й кинули її у воду.
Ми там були щасливі.
Я тобі казав, яка ти зараз красива?
Ти сяєш.
Інсулін діє, правда?
Я ж казав: спершу стане гірше, а потім – краще.
Що тепер буде?
Моллі, я знаю одне: це дуже складно.
Закони білих, вони...
Іноді ти робиш одне, хоч збирався робити геть інше.
Тобі це важко зрозуміти, бо ти осейдж, але...
Я тепер повинен піти й сказати справжню правду,
правду про те, що ці урядові кадри зі мною зробили, щоб я їм збрехав.
Ти знаєш, Моллі, що вони мене били?
Вони мене били. Вони мене катували.
Днями не давали спати, щоб я вигадав ці брехні
й сказав, ніби це мій дядько робив оте все жахливе.
Я став на правильний шлях.
Я на правильному шляху
і не скажу тієї брехні, а робитиму правильно,
і я захищу дядька, бо його треба захистити.
Що?
Що таке?
Коли ти вернешся?
Через кілька днів.
Я вернуся через кілька днів.
Послухай,
мене заарештують, та тільки напоказ.
Але в мене нема ніяких неприємностей.
Взагалі нема.
Я в цьому світі не зробив нічого поганого.
Хай заарештовують скільки хочуть.
Я питаю, чи розумієш ти, що робиш.
Ви будете свідчити для нас?
Ні, сер, не буду.
Ви вирішили не свідчити на користь уряду?
Правильно. Те, що я вам наговорив, то була брехня.
Ну що ж. Поверніться.
Вас заарештовано за вбивство Ріти та Білла Смітів.
Як дійшло до вбивства Анни Браун?
Мене найняв Вільям Гейл.
І що він велів вам зробити?
Я мав одержати тисячу доларів плюс мій борг йому – 600$.
- То ви кажете, що вбили Анну Браун? - Так, сер.
Ви затягли її в каньйон,
відомий, як Тримильний каньйон, так?
- Так, сер. - З чого ви стріляли?
З автоматичного.
І куди влучили?
Вистрелив їй у голову згори. Думаю, що зразу вбив.
А ще ви кажете, що були дуже п'яні.
Так, сер.
Але ви розуміли, що її вбили, так?
Так, сер.
А як Анна Браун опинилася в тому місці, де ви її вбили?
Ми з Байроном її туди затягли.
І ви її напоїли, щоб змогти вбити?
- Так, сер. - Вона лежала, коли ви її вбили?
Ні, сер.
А в якому положенні вона перебувала?
Сиділа.
Байрон її підняв, підтяг і тримав, щоб не впала.
А ви стояли і вказували йому,
як тримати цю п'яну, безпорадну індіанку
на самому дні того каньйону,
поки ви готувалися загнати кулю їй у мозок?
- Так, сер. - Що було після того?
Відпустив її, і вона впала назад.
Вона скрикнула?
Ні, сер.
І ви стояли й дивились, як вона вмирає?
- Ні, сер. - Ви були задоволені своєю роботою?
- Так, сер. - І ви розвернулися й пішли?
Так, сер.
Ви бачили той каньйон, де ви вбили Анну Браун?
Бачив, мабуть, сто разів.
Сто разів відтоді.
Ви хотіли вернутися туди, подивитися, де ви вбили Анну Браун?
Ні, сер.
Ні?
Ні, сер.
А для чого ви б хотіли туди вернутися?
Та нічого.
Можете сказати присяжним.
Ну, там добре...
Добре поставити машину, випити, погульванити.
Його не видно з дороги...
Куди ви подалися після того, як убили Анну Браун?
Поїхав ночувати до Білла Гейла.
А потім що робили?
Були п'яні.
Куди поїхав Байрон?
Додому до Моллі.
Дякую, Моллі.
На здоров'я.
Дивися під ноги.
Ти мені дивись під ноги. Якщо притягли мене сюди вбивати,
- я вас повбиваю. - Та ну, що ти.
Сядь отут, буде зручніше.
Перестань. Підведись.
- Тримай її. Посади рівно. - Зараз посаджу.
- Отак. - Сядь.
- Посади її прямо. - Я тримаю.
Якщо хочете мене вбити, то я вас уб'ю.
Так добре.
Ернесте.
Прокидайся, синку.
Так.
Що? Що?
Що таке?
Сказати це нелегко.
Я прийшов сказати,
що вмерла твоя дитина.
Яка дитина? Яка дитина?
Імені я не знаю.
Хто? Це...
Ковбой? Котра?
У когось із дітей була хвороба легень?
- Так. Так. - Така, як кашлюк?
Ні... Хто вам це сказав?
Хто вам сказав?
Наш агент у Ферфаксі мене повідомив.
Моллі поїхала туди...
і забрала її додому.
- Там не... - Це Анна? Це Анна, так?
Нелегко таке сказати, синку.
Ні! Прокляття!
Забрали моє малятко.
Хай береже тебе Господь, синку.
Співчуваю у втраті.
Що сталося?
Дитина вмерла.
- Яка? - Маленька.
Маленька?
Ох, мій сину. Мій сину...
Ой боже.
Забрали...
Ні.
Ернест.
Маленька Анна тепер з Господом, сину.
Ернесте.
Господи, помилуй нас.
Господи, Господи.
Вітаю, Королю.
Як усі?
Не добре.
Знаю, сину. Мені теж погано.
Я зараз мав би бути з тими двома дітьми і з Моллі.
То...
Що ти говориш?
Ви знаєте, що це значить, так?
- Ну... - Я свідчитиму.
Це сильний вибір усупереч біді.
- Ну... - Ти твердо вирішив?
Так.
Я повинен.
Тобі запропонували угоду?
Мені запропонували угоду.
Вони її не виконають.
Це федеральний уряд і вони так сказали.
Саме тому, що це федеральний уряд, я так і кажу.
Усе це нічого не значить, крім того, що розділять родину.
Ти цього хочеш?
Це нічого не змінить.
Я це тобі кажу від щирого серця.
Щиро кажу, що все моє життя, весь мій досвід
говорять, що нічого не зміниться.
А знаєте, що зміниться? Знаєте, що?
Осейджі більше не будуть з вами. Ніхто вас не підтримуватиме.
- Осейджі мене люблять. - Ні, вони не слухатимуть.
Вони знають. Знають, хто дав їм вулиці,
хто дав лікарні, хто дав їм школи. Знають.
Я переніс їх у чудове ХХ століття.
Вони вас не підтримають, Білл.
- Он як? Невже? - Ні.
Вони вас не підтримають, Білл. Це кінець.
Буде суспільний резонанс – якийсь час.
А потім знаєш, що буде? Люди забудуть.
Люди не пам'ятатимуть. Їм буде все одно.
Їм буде наплювати.
Буде ще одна буденна, звичайна трагедія.
Ця не звичайна.
Не зроби такого, про що жалітимеш усе життя.
- Ти жалітимеш... - Білл, я тільки те й роблю, що жалію.
У тебе сім'я.
Діти. Одне дитя ти вже втратив. Не накликай ще більшої трагедії.
Я вже накликав трагедію.
Не наближайтеся до моєї сім'ї.
Більше ніколи.
- Мені прикро це чути. - Так.
- Усе закінчено. - Не жертвуй усім, що було.
- Не можу. Я не можу. - Прикро це чути. Я люблю тебе, сину.
Не можу, Білл. Не можу.
Не викидай усе, сину.
Містер Буркгарт, ви тут з власної волі?
Так, сер.
Ніхто вас не примушував?
Ні. Ні, сер.
Чи ви шукали на дядькове прохання Джона Ремсі, щоб він убив Генрі Роуна?
Так, сер.
Чи ви їздили з Ферфакса в Ріплі
сказати Джону Ремсі, щоб він сказав Ейсі Кербі зробити роботу?
- Так, сер. - І хто вас про все це просив?
Мій дядько, Вільям Гейл.
Ви його бачите?
Так, сер.
Можете на нього вказати?
Так, сер. Одне він.
Прошу занести в протокол, що свідок упізнав підсудного, Вільяма Гейла.
І яку роботу мав зробити Ейса Кербі для вашого дядька?
Підірвати Ріту та Білла Смітів.
Чому він хотів їх підірвати?
Щоб забрати їхні гроші.
Ви одружений?
- Так, сер. - Як звати вашу дружину?
Моллі Буркгарт.
Вона сестра Ріти?
Так, сер.
Вона також сестра Анни Браун, яку було вбито?
Так.
А її мати Ліззі К'ю померла?
- Так. - А її сестра Мінні теж мертва?
Так.
І всі ці мертві жінки – індіанки?
Так, сер.
Якби ваша дружина Моллі вмерла,
хто б одержав її нафтові гроші?
Я і наші діти.
Чи ваш дядько знайомив вас з планом,
за яким ви б мали зиск зі смертей усіх цих індіанок?
Так, сер.
І ви допомагали дядькові з власної волі?
Так.
І в цей план входило ваше знайомство й одруження з Моллі Кайл,
та вбивство її рідних і її заради їхніх індіанських нафтових грошей?
Ні, сер.
Я познайомився й одружився з моєю дружиною, бо віз її на таксі.
Ви одружилися з нею не тому, що дядько спрямував?
Ні, сер.
Я полюбив дружину,
бо таке з нами сталося, коли я віз її на таксі.
Як мій Ковбой?
Добре.
Скучає за татком?
Так.
Елізабет теж.
Вони розуміють, що сталося?
Не дуже.
Ти сказав усю правду?
Сказав.
Моя душа тепер чиста, Моллі.
Це таке полегшення для мене – вибратися з цього всього.
Я б не дозволив йому добратися до тебе і до дітей.
Що ти мені давав?
Що?
Що було в уколах?
Ліки, які ти мені давав.
Що в них було, койот?
Інсулін.
Справедливість перемогла.
«Кримінальні сюжети» донесено до вас
завдяки люб'язності Едґара Гувера та Федерального бюро розслідувань.
Ви слухаєте правдиву розповідь про вбивства індіанців-осейджів.
Ми відбуваємо з округу Осейдж і підсумовуємо.
Лікарів, братів Шоунів, не переслідувала правова система
за безумовну участь в отруєнні Моллі.
Ернестового брата, Байрона Буркгарта, судили як співучасника вбивства Анни.
Келсі Моррісон сказав на його процесі...
Байрон її напоїв, а я зробив решту.
Байрона було звільнено, бо присяжні не дійшли згоди.
Вільяма Гейла, організатора смертельних змов,
визнали винним і присудили довічне ув'язнення.
Він писав листи додому своїм друзям-осейджам.
«Любі друзі, як поживаєте?
Ніколи в житті я не мав кращих друзів, ніж осейджі,
і сам був їм щирим другом.
Мені краще б жити в Ґрей-Горс, ніж будь-де на землі.
Я вернуся до вас, не мине й багато місяців.
Як там мій друг Да-ка-гі-кі?
Ваш вірний друг В.К. Гейл».
Гейла звільнили 1947 року.
Комісія з дострокового звільнення зважила на його добру поведінку,
однак не всі були цьому раді.
Цього чоловіка звільнили, бо він підкупляв політиків,
а життя осейджів нікого не обходить.
Гейлу заборонили в'їзд в Оклахому,
та, як повідомляли родичі, він часто їх провідував.
Що б ти хотів на обід, Вільяме?
Якби той тупак Ернест не розкрив своє піддувало,
ми б сьогодні були в шоколаді.
Вільям Гейл умер у домі для літніх в Аризоні.
Йому було 87 років.
Ернесту Буркгарту присудили довічне ув'язнення
у в'язниці штату Оклахома.
Це ти хотів убити свою індіанську жінку за нафтові бабки?
Через багато років його було помилувано,
і він повернувся в округ Осейдж,
де доживав віку разом з Байроном у трейлерному парку на півночі міста.
Передай пиво, брате.
Прикури мені «Лакі страйк».
Моллі розлучилася з Ернестом
і з новим чоловіком – Джоном Коббом – жила в резервації.
Вона померла від діабету 16 червня 1937 року.
Некролог у місцевій газеті повідомив просто...
«Місіс Моллі Кобб, 50 років,
померла в середу о 23-й годині у своєму домі.
Вона була чистокровна осейджа.
Поховано її на старому цвинтарі в Ґрей-Горс
поряд з батьком, матір'ю,
сестрами й дочкою».
Згадки про вбивства не було.
ВБИВЦІ КВІТКОВОЇ ПОВНІ
ЗА КНИГОЮ ДЕВІДА ҐРАННА
У ПАМ'ЯТЬ РОББІ РОБЕРТСОНА
З ВДЯЧНІСТЮ НАРОДУ ОСЕЙДЖІВ
І НАСЕЛЕННЮ МІСТ ҐРЕЙ-ГОРС, ПОГАСКА ТА ГОМІНІ
ПАМ'ЯТІ ДЖОНА ВІЛЬЯМСА
Переклад субтитрів: О.Негребецький