Jó reggelt, Júlio César úr!
Júlio úr!
Üdvözlöm, uram!
Örvendek, uram!
Jó reggelt, uram!
TŐZSDEINDEX
AMERIKAI DRÓN OKOZTA A PAKISZTÁNI TÁLIB ALVEZÉR HALÁLÁT
RÉSZVÉNYVÁSÁRLÁS DOLLÁRBAN
Uram!
Uram?
- Sikerült, doktor úr? - Mindent megpróbáltam.
Hát feladja?
Mindent megtettem. Órák óta próbálkozunk.
Maga pszichológus, győzze meg, hogy ne tegye!
Ő is az. Egy elismert pszichológus.
Elnézést!
Bocsánat!
Felmész hozzá?
Igen?
Szerintem meg fog halni.
- Köszönöm, barátom. - Főnök!
Ne közelítsen!
Leugrom.
- Megölöm magam! - Figyelj!
Enni próbálok.
Megtennéd, hogy nyugton hagysz?
Jaj, sajnálom, kérsz egy falást?
Maga megőrült?
Minden rendben.
Majd szólok, ha ugrik. Ígérem.
Intézem.
Elhessegettem őket, a többi rajtad múlik.
Ugorj csak! Hát nem ezt akarod?
Ne vacillálj!
Elhiheted, ha össze akarod zúzni magad, ugornod kell.
- Ott! - Oké, hallom.
Élőben jelentkezünk a San Pablo épület elől,
ahol egy férfi a 21. emeletről készül leugrani.
Tudtad, hogy négy másodpercenként próbálkoznak öngyilkossággal?
Jött még egy.
Érdekes, de ha belegondolunk, egy öngyilkos
igazából gyilkos.
Minek nevezett?
Gyilkosnak.
Ha az illető megöli magát,
azzal kivégzi a körülötte élőket is.
A családját,
- a gyerekeit… - Fejezze be!
- A fiad? - Azt mondtam, csendet!
Miért vagy ilyen bosszús?
Azt hittem, őrült vagyok.
- Akkor mit számít, mit mondok? - Kérem,
- menjen innen, és hagyja megtenni… - Amit nem is akarsz.
Érdekelne, milyen filozófiai, vallási vagy tudományos meggyőződés
késztet a gondolatra, hogy a halál a létezés határvonala.
Ha már ugrasz, nem ártana meggyőződnöd róla, nem?
Ki mondta, hogy a halállal vége?
A Google?
Tartsuk tisztán a várost!
Tetszik?
Kölcsönadom, ha kéred.
Bár ha tényleg ugrasz, hagyjuk!
Még foltos lenne.
Elítélsz a külsőm alapján?
Vagy a felfogásom miatt?
Nézd csak meg magad!
Az érzelmi kalitkádban ragadtál.
És vak vagy mások súlyos szenvedéseire.
Miből gondolod, hogy nem bírod el a fájdalmad súlyát?
Nem ismeri a fájdalmamat!
Ahogy te se az enyém.
Tiszteletben tartom a fájdalmad.
Csupán a tiéd, és jelen pillanatban az egyetlen, mit igazán érezhetsz.
És csodálom a bátorságod.
- Bátorság? - Persze.
Ilyen magasból leugrani, hogy összetörjük magunkat
csupán egyetlen csendes éjszakáért sírunk magányában.
Ehhez tényleg bátorság kell.
Érzed a szíved dobbanását?
Mintha ki akarna robbanni a mellkasodból, igaz?
Szíved üvöltve kéri, hogy ne légy ily önző.
Bármire is próbálsz ott lent rátalálni…
itt fent kétségekkel küszködsz.
Nincsenek kétségeim.
Mit akarsz valójában?
Meghalni.
Az öngyilkosok nem akarnak meghalni.
A fájdalmat akarják megszüntetni.
De ha tényleg erre vágysz, csak rajta!
A döntés a te kezedben van.
Mi maga?
Pszichológus?
Pszichológus? Nem.
Pszichiáter? Egy vallásos ember?
Pap, lelkész?
Vagy csak egy őrült?
Bingó!
A tökfilkók közé tartozom.
Álomárus vagyok.
Pénzen nem lehet megvenni, mit árulok.
Bátorságot a kishitűnek.
Magabiztosságot a fóbiásnak.
Józan észt a meggondolatlannak.
Ha már ez felizgat, képzeld el, mi lett volna, ha leugrottál volna!
És az öngyilkosok?
- Mi van velük? - Nekik mit ad el?
Vesszőt.
Egy aprócska vesszőt.
Hogy folytathassák a történetük írását.
Még ha össze is omlott a világuk.
Uram!
Jól van?
Jól vagyok-e?
Nem, Jurema, nem vagyok jól.
Összeomlik a világunk.
Hát nem látja?
Hívja ide Rogert!
Úgy értesültünk, hogy épp most jön ki.
Próbáljuk élőben közvetíteni.
Uram, miért akart leugrani?
És ön miért segített?
Önök rokonok?
Sok sikert, barátom!
Várjon meg!
Várjon!
Ennyi edzés nekem elég volt a hétre.
Köszönöm.
Nyugalom!
Minden rendben. Már vége.
Figyelj!
Szerény a hajlékom,
de örömmel felajánlom.
Nem, köszönöm.
Hová mennél akkor?
Haza?
Csupán a ma éjszakára.
Pihensz, és holnap azt tehetsz, amit csak szeretnél.
Messze van?
Megérkeztünk.
Hol van?
Mi?
A háza.
Hol van?
Ez most komoly?
Igen.
Itt?
Itt.
Azt mondta, az otthonába megyünk. Hol van?
A világ az én otthonom.
Ott szoktam aludni. Gyere!
Csak tessék!
Nem.
Ez az ön ágya, nem…
Ma estére a tiéd.
Kérlek, ne vesd meg felajánlásom!
Köszönöm.
Elnézést, még nem tudom a neved.
Júlio César.
Örvendek, Júlio César!
Szintúgy!
És az öné?
Főnök!
Bocsáss meg!
Biztos szomjas vagy.
Valami baj van a vízzel?
Hívja Heitort!
Nyugalom, Mellon! Időben vagyunk.
Az nem számít.
Ő az?
Nem.
Mellon, barátom! Micsoda meglepetés!
Mit tehetnék? Túlzottan optimisták voltak a célok, válságos a helyzet.
Ez nem mentség.
Azt ígérted, eléred a célokat: részvényenként egy dollár hatvan centet.
Csak tíz centtel kevesebb most.
A cél egy dollár hatvan volt.
Mellon, mi ez az egész?
Azok a centek nekem milliókba kerülnek, Heitor.
Nyereség nélkül a piac végez velünk.
El fogjuk érni a célt,
csak kell egy kis idő. Én…
Nem csökkentetted a kiadásokat, nem növelted a bevételt.
Mire számítottál?
Mihez kezdesz, Mellon?
Leállítod a termelést, kirúgod az embereimet?
Nem teheted. Több mint 1500 családról van szó.
Mellon!
Barátok vagyunk.
Azok.
És a barátaim gyengék.
Ki vagy rúgva.
Jó reggelt, Júlio César!
Jól aludtál?
Azt hiszem.
Nem tudom.
A tegnap tovatűnt.
Vár ránk a mai nap. Azt kezdhetsz vele, amit csak szeretnél.
Éhes vagyok.
Én is.
Ismerek egy remek helyet.
Örvendek, Szuperego!
Bartolomeu.
Sokan csak Édesszájnak hívnak, mert csípem az édeset.
- Mi? - Édesszáj.
- És melyik édesség a kedvenced? - Az alkohol.
Mikor, Főnök?
- Hamarosan, Bartolomeu. - Szóval hol van? Éhes vagyok.
Nyugalom, Bartolomeu!
Híres lettél, Szuperego.
TITOKZATOS FÉRFI BESZÉLTE LE AZ UGRÁSRÓL A HÍRES PSZICHOLÓGUST, JÚLIO CÉSART
Végem.
Barátom!
Ha már egy kis örömhöz is mindennek rendben kell lennie,
a körülmények áldozataivá válunk.
Vége van.
- Ne dramatizálj! - Dramatizálok?
Neves pszichológus vagyok.
Járna olyan pszichológushoz, aki a huszadikról akart leugrani?
Nos?
Járna olyanhoz?
A 21. emeletről.
Mit számít?
Végem.
Rosszabb is lehetne.
Inkább lennél az ő helyében?
Szegény ördög!
Borzalmas így elveszíteni az apád.
Miért vagytok ilyen zaklatottak?
Miért vagytok zaklatottak?
Kétségbeeséssel nem tisztelgünk a halál előtt.
Ez a férfi, ahogy itt mindenki,
csodás pillanatokat élt át.
Biztosra veszem,
hogy sírt, szeretett, hibázott, sokat vesztett
és teljesített.
Mit művel?
- Nem tudom. - Keseregtek távozásán,
mert hagytátok meghalni az egyetlen helyen, hol élnie kellene:
szívetek mélyén.
És a nyomai?
Milyen nyomokat hagyott az érzelmeitekben?
Milyen befolyást gyakorolt az utatokra?
Mennyiben hatott az életfelfogásotokra?
A temetésen szabad utat engedhetünk
a könnyeknek.
De ilyenkor főként a magasztalásra, a megemlékezésre kéne összpontosítanunk.
Az elhunyt előtt kéne tisztelegni.
Tehát…
Megkérdezném tőletek.
Mondjátok el nekem!
Milyen volt ő?
Szeretném tudni, mit jelentett számotokra.
Jó ember volt.
Néha kemény volt, de érzékeny is.
Hűséges volt.
Mindig tudta, hogy szedje össze magát.
Bár számtalanszor elbukott, mindig talpra állt.
Ő…
Ő volt a legjobb barátom.
Hát adózz tisztelettel apádnak!
Azzal, hogy szembenézel a félelmeiddel.
Azzal, hogy nagylelkű,
kreatív és őszinte leszel.
Élj bölcsen!
Ha apád megtehetné, biztos azt mondaná:
„Sose add fel az álmaid, fiam!”
Ne félj az előtted álló úttól!
Attól félj, hogy nem indulsz el rajta!
Bocsáss meg, öreg barátom!
Hol van most a fiad?
- Van egy fiad, igaz? - Azt hittem, enni megyünk.
- Én már ettem. - Igen, azt láttam.
Éhesszájnak kéne hívni.
Ki maga valójában?
- Én? - Igen.
Mi? Hát nem tudod?
A Főnök egy zseni. Egy hipnotizőr.
Senkit se hipnotizál.
Ez a szókratikus módszer.
A mi?
Egy filozófiai vizsgálati módszer,
ami révén az ember
tisztába jöhet saját értékeivel, és átgondolhatja őket.
Különböző kérdéssel feltárjuk az ellentmondásokat
az ember gondolkodásmódjában.
Ki maga?
Most komolyan.
Inkább azt kéne megkérdened, te ki vagy, Júlio César.
Gyere velünk!
Megpróbáljuk közösen kitalálni.
Állj meg, kölyök! Gyere vissza!
Állítsák meg a tolvajt!
Főnök?
Várj, te gyerek! Gyere ide! Nyugalom!
Nyugodj le! Elég legyen már!
- Engedjen el! - Elég!
- Eresszen! - Nyugalom, nem bántalak!
Kösz. Most adja át!
Csak egy pillanat!
Hölgyem, biztos ezt szeretné?
A fiú ellopta a táskámat.
Adja át a fiút, vagy talán magát is letartóztassuk?
Így is a társadalmi rendszer foglyai vagyunk.
- Hogyan? - Főnök!
A börtön nem jó buli, higgy nekem!
Adja át őt!
A megbocsátásból azé a legnagyobb haszon,
aki megbocsát.
Nem az, kinek megbocsátanak.
A kora alapján az unokája lehetne, igaz?
Hagyjuk a fiút!
Parancsol?
Sajnálom.
Köszönöm.
Komolyan bedől ennek?
A srác egy tolvaj, egy bűnöző.
És a szakállas?
Őrültnek tűnik.
Sok sikert, fiam.
Mind megőrültek.
Most adtam el az őszinteség álmát.
Éhes vagy, fiam?
Én állom.
Hékás!
Ne bámulj, gyerek!
Köszönöm.
Tehát így él?
Koldulásból?
Néha.
Értem.
Segíthetek neked.
Maga?
Mégis hogyan, az önismeret álmával? Nem.
Kétlem.
Tekintsd ezt életed legintenzívebb pszichológiai elméletének!
Mit veszíthetsz?
Mindenki megérdemel egy második esélyt, Júlio César.
Futás!
Gyerünk, gyorsabban!
Mi volt ez?
- Ne aggódj miatta! - Mi?
Vannak, akik segíthetnek.
- Kik? - Segíthetnek. A közelben élnek.
Ezek bérgyilkosok voltak, igaz, Főnök?
Menjünk!
Miért üldözik azok az emberek?
Hosszú történet.
Eltűntek, most már mehetünk, nem?
Szép napot! Hogy van?
Jó napot!
Hölgyeim és uraim!
A nagybecsű zenész, Júlio César!
Improvizáljatok nekik valami kis dalt!
Már elnézést, de hogyan?
Menni fog, Júlio César. Improvizálj nekik egy dalt!
Sok szerencsét, hajrá!
Most mi legyen?
Hogy érted? Komolyan beszélt?
Nos…
Egy, két, 'há, mehet!
Üdv, barátom!
Elhoztam ma pár barátomat.
A többieket szórakoztatják. Hallod?
Borzalmas, igaz?
Egyszerre egy lépés, barátom.
Szép lassan.
Ez már jobb.
Jurema!
Hallod a zenét?
Tudta, hogy ez fog történni, igaz?
Néha nem akkor jön el a halál, mikor megáll a szívünk.
Hanem akkor,
amikor már nem érezzük magunkat fontosnak.
Minden ablak egy család.
Veszteségek,
könnyek, álmok…
Melyik a te ablakod, Júlio César?
Az enyém?
Miért nem mész haza?
Maga miért nem megy?
A családjának?
Volt családom.
Mindennap gondolok rájuk.
Visszamehet hozzájuk, nem?
Sajnos nem.
Elvileg én is hazamehetnék, de inkább nem teszem.
Megölnének.
És te, kissrác?
Miért akartál leugrani a 21. emeletről?
Júlio César!
Júlio!
Mi a frászt művelt velem?
Semmi mást, csak ami már megvolt benned.
João.
Ez a fiam neve.
- João. - Igen.
Mindig azt hittem…
Azt akartam, hogy a legjobb legyen.
Érti?
Az iskolában, a fociban.
Mindenben.
A legjobb.
Folyton próbálkozott,
de ez nem volt elég
az én szememben.
Sose volt elég, amit tett.
A fiam nem értette.
Csak egy gyerek volt, nem is érthette.
Azóta felnőtt,
és lemondott rólam.
Vagy én róla, nem tudom biztosan.
Talán kölcsönös a dolog.
És többé nem tudom, ki a fiam.
Dehogynem.
Én már nem tudok semmit.
De ez jó kiindulópont, barátom.
Igen.
Talán.
Én…
Sose mondtam el neki, mit érzek.
- Miért nem mondod el most? - Hát nem ezt teszem?
Neki.
Nem állok rá készen.
Semmi baj.
Még hosszú út áll előttünk.
Országunk beteg.
A neurotikus hatalomvágy megfertőzi a politikai osztályt.
A múlt hónapban szponzorált eseményünkön történt.
Csak azok méltók a hatalomra,
akik nem vágynak rá.
Ezek a legújabb feltöltések.
A kezdetben csupán egyszerinek hitt esemény
egyre nagyobb teret hódít magának.
A világszemléletéről prédikáló hajléktalan ember
mindennap új követők ezreire talál.
Legutóbbi videója, melyben a fogyasztói
és céges világot támadja, futótűzként terjed,
és problémákra világít rá.
Az emberek gátlástalanná válnak
az eszközeik előtt,
pedig egy igazi ember előtt nem teszik.
Két nap alatt úgy egymillió megtekintés.
És van más is.
A divatvilágot nem azért hozták létre, hogy a társadalom jólétét segítse.
A divatmagazinunk indításakor történt.
Miért pusztítják el a nők önbecsülését?
Miért nincsenek molett nők a bemutatókon?
Vagy nagy orrúak?
Komolyan veszitek ezt a fazont?
- Nem ők… - Muszáj lesz.
A dilis lerombolja a cégünk imázsát.
Ránk hajtott.
Szerintem ez személyes ügy.
Mi vagyunk a legnagyobb kereskedők Latin-Amerikában.
A világon.
A kis csavargó nézetei a világ gondjairól
nem érintenek minket.
Ez a férfi nagyon népszerű, Roger.
Az iskoláknak
gondolkodókat kéne képezniük, nem majmolókat.
Meg kell tanulnunk bátraknak lenni, uraim.
És nem csak a neten. Ezt nézd, Roger!
Roger, egy hétig se fog ez tartani.
A sajtó imádja ezt a csavargót.
Interjút akarnak tőle.
Úgy hívják:
az álomárus.
Az álomárus.
ÁLMOKAT ADUNK EL
Senki se legyen rabszolga egy demokratikus társadalomban!
- Senki. - Nagyra értékelem az aggodalmat.
De már folyamatban az ügy rendezése.
Csupán idő kérdése.
A gond, hogy az emberek hallani akarják.
Az emberek?
Milyen emberek?
Mindenfélék.
Nem úgy volt, hogy az árus előadást tart?
Hol az előadóterem?
Mi ez a hely?
- Megérkeztünk. - Igen?
De ez egy temető.
Kérem, kövessenek!
Egy kérdéssel kezdeném.
Melyikőjük lenne a leggazdagabb a temetőben?
A temetőben?
Miről beszél?
Mire céloz ezzel?
Nem kell megijedni.
Biztosra veszem, sokan azért jöttek,
hogy megvilágosodásra leljenek cégük érdekében.
Igazam van?
Új vezetési módszereket keresnek.
Mindannyiuknak tájékoztatóval készültem.
Körülveszik önöket.
A sírkövek.
Kezdhetik olvasni őket.
Akkor kezdem én.
Kedves, édes férjemnek.
Drága apámnak.
Felejthetetlen bátyámnak.
Nézzék meg őket jól!
Biztos rátalálnak a legjobb vezetői kézikönyvre.
A rendszer kikészíti a cégeket, amik nem elég hatékonyak.
Nem igaz?
A jelentékteleneket.
Nem ez a helyzet.
Nem a cégeket készíti ki a rendszer.
Hanem a vezetőiket.
Tudom, mi az ára az üzleti sikernek.
Talán mint önök, én is üzletember voltam.
Talán mint sokuknak,
nekem is volt Ferrarim.
Ferrarija volt a Főnöknek.
Gondosan választottam ki mindannyiukat
a mai előadásra.
Önök a krémek krémje.
A legsikeresebbek,
a leghatalmasabbak.
Ezért vannak itt.
Mi sem egyszerűbb, mint felismerni egy sikeres üzletembert.
Kinek szokott fájni a feje?
Emeljék fel a kezüket!
Izomfájdalom?
Ki ébred fel kimerülten? Ki aggódik folyton a jövőn?
Ki az, aki nehezen tudja elviselni a lassú embereket?
És hányak akadnak ki apróságokon?
Az arckifejezésükön látom, hogy mind nagyon sikeresek.
Önök a társadalom elitje.
Akkor miért olyan szörnyű az életminőségük?
Hol a boldogság, amit a rendszer ígért azoknak,
akik elérik a kapitalizmus csúcsát?
Az igazi siker titka az,
hogy elérjük, amit pénzen nem kaphatunk meg.
Megőrültél?
Van fogalmad arról, mennyit kerestünk volna a licittel?
Mindig egy lépéssel előrébb, Mellon! És ezzel te is tisztában vagy.
Nem volt jogod feladni a versenyt
egyeztetés nélkül.
Hiába a te csoportod, attól még én irányítom a céget.
- Egyeztetés nélkül? - Igen.
Ehhez nem volt jogod.
Kinek képzeled te magad?
Hogyan?
Azzal próbálsz üzletelni, hogy a cégektől sikkasztasz?
És politikusokkal cimborálsz.
Megpróbálsz megtéveszteni?
Ostobának tartasz?
Elárulod azt, aki esélyt adott, és a kezdettől fogva bízott benned?
Bravó!
Nézz bolondnak, árulj el!
De akkor csináld jól!
Megőrültél?
Én vagyok itt az egyetlen, aki még bízik benned.
Láttam az üzlet lebonyolítását.
A titkos bankszámlákat.
Milyen számlákat?
De ezek nem igaziak, Mellon.
Hamisak.
- A fenébe, bárki megnézi… - Tudod te,
hogy hónapokba kerül eltakarítani a mocskod?
Nem érted. Ez…
El akartam mondani, mert…
Elnézést!
Jurema…
Megérkeztek.
Köszönöm.
A könyvvizsgálóknak is szólni akartál?
Mert szerintem már tudják.
Mindig egy lépéssel előrébb, igaz?
Gyengeelméjű!
BEATRIZ: ELKEZDŐDÖTT. JÖSSZ?
Megpróbálom ezt megoldani.
Köszönöm, Mellon.
Aztán mondj fel!
Üdv!
MELLON LINCOLN SZERETŐ APA ÉS FÉRJ
Anya!
Aludj szépen, édesem!
Apa!
Kihagytad az előadásom, apa.
Apának megbeszélése volt.
Vártalak.
Tudom, Julieta.
- Megígérem… - Mindig csak ígérgetsz.
Adnál még egy esélyt apának?
Mester!
Igen?
Néha én is fáradtan ébredek,
fejfájásom van, és nézd,
- kopaszodom. Látod, ugye? - Igen.
Én is kapok akkor Ferrarit?
Kapok?
Futás! Gyerünk!
- Mester, jól vagy? - Igen.
Dimas!
Igen?
Remek.
Mi a helyzet?
Hogy van?
Válságos a helyzete.
Gondoskodnak róla.
És maga?
Menj haza, Júlio César!
A családodnak szüksége van rád.
Miről beszél?
Semmit se tud az életemről.
Ahogy te se az enyémről.
Szerinted lehet így élni?
Egész életedben menekülnél magad elől?
Csak a tükörbe kéne nézned.
Nem vagy rá képes.
Jól tudom.
Menj haza!
- Mit keresel itt? - Az én házam.
- Ne nevettess! - Hol van João?
- Tűnés innen! - Csak beszélni akarok Joãóval.
- Nincs itt. - Ne hazudj!
Nincs itt, Júlio César.
Történt valami Joãóval?
Mondd el, mi történt a fiammal!
Ugornod kellett volna.
Le kellett volna ugornod, te mocsok!
Beszélni szeretnék a fiammal.
Hol van?
A fiad eltűnt.
A bizonyítékok szerint a fiú egy támadás áldozata lett,
nem egy céltalan lövöldözésé. Az igazi célpont viszont nem ő volt,
hanem a rendbontó,
akit sokan az álomárusként emlegetnek.
A benzinkút biztonsági felvételén látható,
hogy pár órával a támadás előtt egy tömeghez beszél a férfi.
A rendőrség szerint összeesküvésről lehet szó.
Hahó!
Üdv!
Uram!
Hahó! Jaj!
Ki maga?
Mit akar?
Ajánlatom van annak, akit követ.
Az álomárusnak.
Nem tudok semmit, oké?
Hallottam, hogy itt él.
Értem.
Ha előadásra vágyik,
szemináriumra vagy kurzusra, azzal már nem foglalkozik.
Többé már nem akar üzleti guru lenni.
Nem erről van szó.
Kérem, hallgasson meg!
- Kizárt. - Miért? Tiszteletadás lenne.
- Mi? Tiszteletadás? - Pontosabban szólva inkább tv-műsor.
Se cenzúra, se forgatókönyv, mindent szabad.
- Már mondtam: nem. - Milliónyian hallgatnák.
Dimas meg is halhatott volna miattam.
Érted?
Igen. Miért nem jelentette fel a támadókat?
Akkor békén hagynák.
Jobban van a fiú?
Rendben lesz.
Erős fiú.
Én hallgattam magára.
Ön is hallgatna rám ez egyszer?
Azt mondtam: nem.
Sok embernek segítene.
Százaknak, ezreknek.
Depressziósoknak, szorongóknak,
öngyilkosjelölteknek.
A fiam.
Tudja, miért voltam fent a párkányon?
Kudarcot vallottam.
Én. Egy elmegyógyász szakértő.
Az arroganciám,
az egoizmusom miatt
nem tudtam megmenteni a fiam.
Én.
De maga…
képes a szavaival…
Maga…
Meg tudja tenni.
Meg kell tennie.
Nagy megtiszteltetés, uram.
Tizenöt perc múlva élő közvetítés kezdődik
a nemzeti csatornán.
Bízzon bennem!
Csak mondja el, amit kell!
Mindig egy lépéssel előrébb, barátom.
Mindig egy lépéssel előrébb járok.
Hogy vagy, Roger?
Ismerik egymást?
Kezdhetjük, uraim?
Üdvözletem, hölgyeim és uraim!
Üdv!
Nagy örömünkre szolgál,
hogy bejelenthetjük
a legbonyolultabb, leginnovatívabb embert, akit évtizedek óta láttunk.
Ez az ember hitelkártya,
marketingcsapat,
pénz és társadalmi cím nélkül is
olyan presztízsre tett szert,
amit sok politikus nagy médiagépezettel se volt képes.
Olyan hírnevet szerzett, amit a hírességek is irigyelnek.
Figyelem, ő egy igazi internetes szenzáció!
A Főnök tényleg megérdemli ezt, Szuperego.
Hölgyeim és uraim,
bemutatom…
az álomárust.
Sokan…
meghajolnak a királyok előtt
a hatalmuk miatt.
Mások…
a milliomosok előtt…
a pénzük miatt.
Megint mások…
a hírességek előtt…
a hírnevük miatt.
Én pedig…
hatalmas alázattal…
hajolok meg előttetek.
Nem érdemlem meg ezt a tiszteletet.
Hogy érti, hogy nem érdemli meg?
Egyértelműen megérdemli
a tiszteletet.
A nagy képernyőt kérném.
Most jön az igazi tiszteletadás.
Mi ez?
Megerősítené, hogy ön a felvételen szereplő férfi?
Mester!
A mesteri manipulátor, hölgyeim és uraim!
Több mint tízmillió követővel.
Ez az erkölcstelen ember
hihetetlenül rövid idő alatt lett sikeres és híres
csupán azzal…
hogy mentális beteg.
Nagyon jó.
Most a követőkről beszélj!
És a követői?
Szeretnének valamit mondani?
A neves pszichológus, Júlio César Lambert.
Hölgyeim és uraim,
egy egyetemi professzor.
Most őszintén, doktor úr,
mit szólnának a diákjai, ha tudnák, hogy az utóbbi pár napot
egy skizofrénnel töltötte?
Továbbra is nagyra tartja magát?
Elnézést, nem hallottam. Nos?
Természetesen nem.
Mondjon valamit!
Beszélj!
Elmebeteg vagyok.
Őrült.
Zavart.
Talán.
Talán ez mind igaz rám.
Mindez, és még sok minden.
De mind őrültek vagyunk egy kissé.
Egy olyan elmebeteg vagyok, aki a rendszert titulálja betegnek.
Amiért beteg embereket teremt
egy beteg társadalom számára.
A siker elérésének az a kockázata,
hogy elfelejtjük értékelni az apró dolgokat.
A kis pillanatokat.
A momentumokat.
Az ígéreteket.
Ne!
Az ígéreteket, amiket be kell tartani.
- Fel kell vennem. - Nem kell.
- Most az kell… - Egy pillanat!
Igen?
Nem.
Kizárt.
Anya!
- Édesem, én… - Hívj össze egy megbeszélést!
Igen, most.
Természetesen.
Üdv!
Apa, anyuval szívesen megvárunk.
Szó se lehet róla.
- De apa… - Menjetek!
Jó utat!
Kínoz a múltam.
Nem hagyja, hogy a régi legyek.
Igazság szerint mind árulók vagyunk.
Eláruljuk az álmainkat.
A hétvégéinket.
A nyaralásainkat.
De legfőképp…
eláruljuk az elvesztegetett időnket.
Mikor a szeretteinkkel kellene lennünk.
A szívembe égett
minden csók és ölelés, mit nem adtam meg.
A beszélgetések, mikre nem volt időm.
Azon a napon…
Meghalt az az énem, ki triviális dolgokat értékelt,
és semmibe vette azt, ami lényeges.
Azon a napon meghalt Mellon Lincoln.
Oda már nem vehetek vissza.
De újrakezdhetem.
Mester!
Semmit se tudtam erről.
Sajnálom.
Elárultam magát.
Semmibe vettem.
Nem árultál el, Júlio César.
Magadat árultad el.
Kiderült, hogy életben van
az 50 milliárd dollárnyi vagyonnal rendelkező
Mellon Lincoln üzletember,
aki a harmadik leggazdagabb ember volt
a 2013-as Forbes lista alapján.
Több mint 200 cég, köztük légitársaságok,
bankok, divatcégek, IT-társaságok és építőipari cégek tulajdonosa.
Délután 2:43 van,
és a város egy másik részén érzelmes történetről kaptunk hírt.
Élő adást közvetítünk.
Ne közelíts!
Apa?
Tűnés innen! Menj el!
Tudom, mit érzel, João. Ne csináld, fiam!
Ne hívj a fiadnak!
Tudod, mit érzek?
Itt és most?
Tényleg?
Ne!
Szerinted nincs merszem hozzá?
Add a kezed!
Nem érdekel, mit gondolsz. Semmi se izgat. Meg akarok halni.
Elegem van.
El akarok tűnni.
Add a kezed, fiam!
Kérlek!
Nem adom. Semmit se kapsz tőlem.
- Nem akarok kolonc lenni a nyakatokon. - Sose voltál.
Te nem akartál ugrani?
Nem?
Nos?
Nem.
Nem akartál.
Mert te tökéletes vagy.
Egy tökéletes ember nem lehet esendő.
Nem lehet groteszk hibája.
Tudom, minek látsz engem.
Egy kudarcnak.
Hibának.
Sose tartottalak hibának.
Soha.
Én vagyok az, nem te.
Te nem tettél semmi rosszat.
- Menjünk innen! - Nem tettem rosszat.
João, gyere ide!
Mindig csalódást okoztam, nem igaz, apa?
Nyugi, ezúttal se lesz máshogy.
Ne mondd ezt! Bocsáss meg!
Sajnálom, fiam. Adj még egy esélyt!
Nincs több esély.
- Ne mondd ezt! - Semmi se maradt.
João!
Nézz rám, João!
Add a kezed, menjünk innen!
João, kérlek, fiam!
João!
Akkor ugrom én először.
- Mit mondtál? - Hogy ugrom előtted.
Nem tudom, hogy élhetnék nélküled.
Ne légy ostoba!
Várj!
Apa, ne!
Csak időre van szükségünk, fiam.
Hadd segítsek!
- Nem tehetsz semmit értem. - De igen.
Egy vessző.
Eladhatok neked egy vesszőt,
hogy folytathasd a történeted írását.
Még ha össze is omlott a világod.
Én is vettem egy vesszőt.
A feliratot fordította: Kanizsai László