Sanotaan, että itsesyytös on turhaa, mutta olemme vastuussa lapsistamme.
Dylanin suhteen mentiin jossain pahasti vikaan.
-Haluan tietää, ettet ole hirviö. -Tuntuu pahalta.
Mikä tuntuu pahimmalta?
-Mikä tuntuu pahalta? -En välitä enää.
Kannan syyllisyyttä ja vastuuta lopun ikääni.
Viimeisten 4,5 vuoden aikana-
-olen muotoillut ja elänyt kaiken uudestaan.
Mietin, missä olisi pitänyt kääntyä toiseen suuntaan.
Haluamme tietää, mitä päässäsi liikkui.
Mitä tapahtui?
Jossittelu on minun helvettini.
Yritän miettiä, miten olisin voinut toimia toisin.
John Easonin mielestä hänen poikansa Dylanin-
-pitäisi kuolla rikoksesta 29. huhtikuuta 2016.
Epäillyn isän mielestä kuolemanrangaistus on paikallaan.
Olen sitä mieltä.
Ei jotain sellaista voi tehdä ja olettaa pääsevänsä pälkähästä.
Minut tunnettiin Coloradossa isänä, joka halusi poikansa kuolevan.
Uskoin silloin koko sydämestäni-
-ja uskon yhä, että Dylan olisi pitänyt tuomita kuolemaan.
Sellaisesta rikoksesta-
-pitäisi joutua maksamaan, vaikka olisi oma poika.
Kamalasti sanottu-
-mutta käyn joka ilta nukkumaan toivoen jonkun tappavan hänet.
Se on kamalasti sanottu, mutta siltä minusta tuntuu.
En voi antaa hänelle anteeksi. En halua kuulla tekosyitä.
Hän on eläin. En ymmärrä. Ei häntä kasvatettu sellaiseen.
Onhan se kamalasti sanottu.
Toivon hänen kuolevan ennen minua.
ENTÄ JOS LÄHEISESI...
...ONKIN PIRU VALEASUSSA?
HUOMAISITKO MERKIT?
Tässä Dylan on lokakuussa 2008, kun lensin Washingtoniin.
En katso kuvaa kovin usein.
Kuvat Dylanista on siirretty sivuun.
En pysty tuhoamaan niitä-
-mutta en näytä niitä muille.
Minusta tuli maatalouslentäjä ennen liittoa Dylanin äidin kanssa.
Usein puhutaan lannoitelentäjistä.
Hän iloitsi, että hänen isänsä oli lentäjä.
Hän sanoi, että hänen isänsä lentää.
Hän oli iloinen ja hymyili paljon. Hän kertoili vitsejä.
Kaikki rakastivat pikku-Dylania. Hän varasti sydämesi.
Niin suloinen poika.
Hänelle murha ei ollut vaihtoehto.
Puhumme Dylanista Anakin Skywalkerina, josta tuli Darth Vader.
Suloinen poika muuttui pahaksi.
En pahimmissa painajaisissanikaan olisi kuvitellut moista.
Jon Eason ei kuvitellut, että poika tuhoaisi hänen elämänsä-
-mutta merkkejä oli nähtävissä.
Kun kelaa asioita murhasta taaksepäin-
-alkaa nähdä asiat eri tavalla.
Ennen murhaa ei ajattele niin käyvän.
Kun pahin on tapahtunut-
-menneet tapahtumat alkavat saada järkeä.
Oli lauantaiaamu. Dylan oli pikkuveljensä kanssa minun luonani.
Minulla oli avioero käynnissä poikien äidin kanssa. Olin ystävän luona.
Dylan oli pikkuveljensä kanssa pihalla. Veli ajoi pyörällä.
Oli maissin korjuuaika.
Maissin varsia lojui kaikkialla.
Kun pikkuveli ajoi Dylanin ohi-
-Dylan otti varren ja työnsi sen eturenkaan pinnojen väliin.
Pikkuveli lensi tangon yli.
Katsoimme ikkunasta.
Menin katsomaan, onko veli kunnossa.
Siinä olisi voinut käydä pahasti.
Dylan!
Dylan väitti, ettei tehnyt mitään. Hän ei tiennyt, että näimme.
Sanoin, että olimme nähneet-
-ja sanoin hänen valehtelevan.
Olisi voinut sattua.
Hän vaan katsoi minua.
Hän ei osoittanut katumusta teosta-
-eikä valehtelusta.
Pidin sitä vaan lapsen ilkikurisuutena.
En uskonut hänen halunneen satuttaa pikkuveljeään.
Se oli ensimmäinen merkki.
Valitettavasti en tajunnut sitä.
Että jokin hänessä oli muuttumassa.
Mene pyytämään anteeksi.
Se alkoi ilkikurisista tempuista-
-ja johti murhaan.
Jon sai kuulla, että Dylan käyttäytyi häiritsevästi.
Persoonaltaan Dylan muistuttaa minua.
Hän oli impulsiivinen ja peri minun temperamenttini.
Minulla on lyhyt pinna. Olen oppinut hallitsemaan sitä.
Dylan ei oppinut.
Pari viikkoa kului pyörätapauksesta.
Haloo?
Dylan oli 10-vuotias. Hänen äitinsä soitti-
-että poikani oli ottanut keittiöveitsen-
-ja jahdannut heitä ympäri taloa.
Että mitä?
Hän halusi tietää, mitä teen asialle.
Vastaukseni oli, että tulen hakemaan hänet.
En tiennyt, mitä ajatella.
Ei sitä halua ajatella, että lapsesi kykenee sellaiseen.
Erotilanne oli tulehtunut.
Luulin äidin liioittelevan.
Minä tulen hakemaan hänet.
Hän oli liioitellut aiemminkin.
Ehkä tilanne ei ollutkaan niin paha.
Ehkä Dylanilla oli veitsi-
-mutta en ollut varma, oliko hän jahdannut sillä ketään.
En vain voinut liittää sitä Dylaniin.
Kun hain Dylanin veitsiepisodin jälkeen, hän oli tyyni.
Hän ei ollut hermostunut tai vihainen. Hän ei puhunut paljoa.
Olin koko päivän hänen kanssaan. Halusin hänen kertovan tapahtuneesta.
Äitisi sanoi, että asiat lähtivät käsistä.
Hän sanoi, etteivät he tule toimeen.
He kinastelivat ja tappelivat koko ajan. Syyttelivät toisiaan.
Äiti syytti poikaa valehtelusta.
Poika sanoi äitiä huonoksi äidiksi. Minulla ei ollut todisteita.
Kuuntelin syytöksiä.
Dylan ei missään vaiheessa kieltänyt uhanneensa veitsellä.
En ollut paikalla. En tiedä, mitä tapahtui.
Sanoin, ettei niin kannata käyttäytyä-
-koska voisi joutua sellaisesta pahoihin ongelmiin.
Hän oli samaa mieltä ja siinäpä se olikin.
En vieläkään tiedä totuutta siitä tilanteesta.
Dylan muutti Jonin luo ja alussa kaikki sujui hyvin.
Dylan ei halunnut asua äitinsä kanssa.
Hän halusi muuttaa isän luo.
Dylan muutti luokseni marraskuussa 2007.
Kun Jon alkoi asettaa rajoja, Dylanin temperamentti kuohahti.
Hän luuli saavansa kaiken mitä halusi milloin halusi.
Kun aloin kieltää, hän ei pitänyt siitä.
Hän sai kiukkukohtauksen kaupassa-
-koska hän halusi soittimen.
Sanoit, että saan sen!
Kyllä, mutta et sellaista, joka maksaa maltaita.
En halua halpaa roskaa.
-Sitten mennään kotiin. -Selvä.
Tein selväksi, etten tuhlaisi niin paljoa ja lähdimme.
Hän ei puhunut kotimatkalla. Hän vaan tuijotti eteensä.
En tiedä, mitä hän ajatteli.
Ehkä hän vaan vihasi minua. En tiedä.
Hän suuttui, kun ei saanut tahtoaan läpi.
En puhunut mitään. Kuuntelin radiota.
'Ei' on osa elämää.
Näin hänet hemmoteltuna lapsena, joka ei saanut tahtoaan läpi.
Virheeni oli se, että toivoin sen haihtuvan.
Dylan hautoi paljon vihaa sisällään.
Hän oli kuin tulivuori.
En ole katsonut tätä aikoihin.
Tammikuussa 2011 ystäväni houkutteli minut treffisivustolle.
Tapasin Cindyn. Hän oli eläinlääkäri.
Rakastuin häneen täysin.
Ihmiset sanoivat, että kun tulimme huoneeseen-
-kaikki tiesivät, mitä merkitsimme toisillemme.
Hän välitti tunteistani ja onnestani.
Hän teki selväksi olevansa tosissaan.
Dylan oli mustasukkainen-
-koska hänen maailmassaan se oli uhka meidän suhteellemme.
En ollut Dylanin kanssa yhtään vähemmän.
Teimme asioita yhdessä. Kävimme elokuvissa kahdestaan.
Mielestäni mikään ei muuttunut.
Jonin ja Cindyn avioiduttua Dylan alkoi muuttua.
Kun hänestä tuli teini-
-hän haastoi kaikki naiset. Opettajat, Cindyn.
Hän ei luottanut naisiin.
Minun oli haettava hänet koulusta.
Rehtori sanoi, että poikani on holtiton.
Hän oli haukkunut opettajaa.
Hän käytti ruokotonta kieltä ja oli aggressiivinen.
En aio toistaa hänen sanojaan-
-mutta sille käytökselle ei ole sijaa koulussa.
Minulle kerrottiin, mitä hän oli tehnyt-
-ja hän vähät välitti.
"Tein niin. Mitä meinasitte tehdä?"
Minusta Dylan vihasi äitiään-
-ja se heijastui muihinkin naisiin.
En tiennyt, miten suhtautua.
En uskonut, että se olisi vaarallista. Luulin hänen kasvavan.
En tiennyt-
-mutta hän oli kertonut muille oppilaille, että hän pimahtaisi.
Ja kun niin kävisi, veri virtaisi.
Kuulin siitä vasta kun oli liian myöhäistä.
Eräänä viikonloppuna Dylan teki jotain, mikä määritteli hänen tiensä.
Se oli 1,5 viikkoa ennen kiitospäivää 2012.
Minulle soitettiin sunnuntaipäivänä.
Haloo? Olen Dylanin isä. Mitä hän on nyt tehnyt?
Dylan varasti Cindyn auton.
Luoja.
Hän oli ystävänsä kanssa ajanut sillä kaupungilla.
Hän oli kolaroinut toisen auton kanssa.
Toinen auto oli romuna, ja Cindyn autossakin oli vahinkoja.
Kukaan ei loukkaantunut-
-mutta hän ei katunut tekoaan.
Suutuin.
En halua puhua hänelle.
Laittakaa hänet rautoihin ja viekää pois.
Halusin, että hänet pidätetään.
Hän varasti auton. Halusin, että häntä syytetään siitä.
Hän varasti sen.
Cindy ei olisi halunnut nostaa syytettä.
Minusta se oli kovaa rakkautta.
En jaksa enää. En tiedä, mitä muutakaan tehdä.
Sanoin, että siinäpähän oppisi.
Toivoin hänen tajuavan-
-ettei rikosrekisteri ollut hyvä juttu.
Pakotin Cindyn nostamaan syytteen.
Dylan pidätettiin ja vietiin nuorisolaitokseen.
Jonin päätöksellä ei ollut toivottua vaikutusta.
Hän oli siellä 72 tuntia. Tuomari vapautti hänet minun huostaani.
Hän ei puhunut paljoa, mutta antoi ymmärtää, että hänellä oli hauskaa.
Hän ei katunut yhtään.
Ihan sama.
Hän luuli saavansa koulussa mainetta-
-koska hänellä oli tarinoita nuorisovankilasta.
Hän oli innoissaan.
En tiedä, mitä tehdä, että ymmärtäisit.
Sanoin, ettei hän ymmärrä-
-tekevänsä vaan itselleen karhunpalveluksen.
Ei sen tarvitsisi mennä niin.
Sanoin, että voisin auttaa.
Sinun on tehtävä oma osasi.
Olen aina sanonut rakastavani häntä tapahtui mitä tahansa.
Hän piti itseään kaupungin pahiksena, eikä välittänyt.
Se vei hänet synkemmälle polulle-
-suhteessa minuun ja Cindyyn.
Hänestä Cindy yritti laittaa hänet vankilaan-
-vaikka tein selväksi, että minä vaadin sitä.
Hän otti Cindyn kohteekseen.
Olin miten pahoillani tahansa-
-se ei muuta sitä, että pilasin elämäni yhden asian takia.
Yksi huono päätös ja elämäni on pilalla.
Kun vaadin syytettä Dylania vastaan auton kolaroinnista-
-hän oli vuoden ehdonalaisessa.
Hänen piti saada hyviä numeroita ja pysyä erossa pahanteosta.
Hänen piti maksaa vahingot Cindylle, joten hän meni töihin.
Hän ei tykännyt siitä.
Se sekoitti hänen suunnitelmansa kavereiden kanssa olosta.
Miksi minun on oltava koko vuosi tyhmässä ehdonalaisessa?
Älä viitsi. Se on oman törttöilysi syytä.
Kun hän kävi Cindyn kimppuun, Cindy oli varmaan sanonut jotain-
-vastuun kantamisesta.
Dylan ei sietänyt sitä.
Ole hiljaa!
Dylan oli vihainen ja nöyryytetty-
-koska joutui kärsimään seurauksista.
Vihaan sinua!
Dylan yritti lyödä Cindyä.
Minun oli puututtava peliin-
-ja työnnettävä hänet huoneeseensa.
Cindyä pelotti.
Ensimmäistä kertaa hän huomasi-
-että Dylania pitää pelätä.
En ollut nähnyt vastaavaa aiemmin.
Olin nähnyt hänet vihaisena, mutta en sellaisena.
Huomasin, että kyse oli jostain syvemmästä.
Hän oli suutuksissa Cindylle-
-koska hän oli oikeudessa syytteen nostaja.
Dylan näki sen sodanjulistuksena.
Hän alkoi siirtyä pimeän puolelle.
Oli yhä selvempää, että hänessä oli pahuutta.
Dylan käytti yhä rajumpia keinoja päästäkseen tasoihin.
Perjantaina hän joutui koulussa ongelmiin, ja annoin arestia.
Dylan oli piikki ahterissa.
Lopulta käskin hänet ystävänsä luo.
Lähetin hänelle kahdelta viestin.
Käskin hänet kotiin. Mitään ei tapahtunut.
Lähetin toisen viestin.
Laitoin siihen, että jos hän ei tule, etsin hänet käsiini.
Hän vastasi tulevansa, kun itse haluaa.
Ovelle koputettiin 45 minuutin päästä.
Voinko auttaa?
-Oletko Dylanin isä? -Olen. Onko jokin vikana?
Ovella oli poliisi-
-ja nuori nainen lastensuojelusta.
Dylanin ystävän äiti ja Dylan olivat soittaneet heille-
-väittäen että kohtelin Dylania kaltoin.
Mitä ihmettä?
Poliisi sanoi, ettei Dylan tiedä, onko hänen turvallista palata kotiin.
Dylan istui koko ajan poliisiautossa.
Hän yritti ärsyttää.
Hän kosti hankkimalla isälleen ongelmia.
Hän halusi näyttää-
-voivansa tehdä elämästäni kurjaa.
Kun tilanne oli selvitetty-
-poliisi huomasi, että Dylan on ongelmainen-
-eikä halunnut tarttua syytöksiin.
Dylanin käytös paheni, ja Jon huomasi hänen suunnittelevan kauheuksia.
Elettiin lopputalvea vuonna 2015.
Oli lauantai-ilta.
Hain jotain Cindyn autosta. Valo syttyi, kun avasin oven.
Talon seinustalla oli lemmikkieläimen kantokoppa-
-lapio ja sytytysnestettä.
Se oli outoa, koska ne eivät olleet minun.
Dylan oli kavereineen huoneessaan.
Mitä se sytytysneste on?
"Ei se meidän ole."
Mennään.
Tiesin, että hän valehteli.
He olivat laittaneet sen siihen. Porukka lähti.
Sanoin Cindylle, että jokin on nyt vialla.
Minulla on paha aavistus tästä.
Pelkäsin, että he nappaisivat kissan-
-valelisivat sen sytytysnesteellä ja sytyttäisivät palamaan.
Se säikäytti. Halusin kertoa siitä jollekin.
Pitää soittaa jollekin.
Soitin poliisille.
Poliisi partioi kaupungilla.
Poliisi löysi Dylanin ja piti tätä kapinallisena.
"Jos vahingoitat eläintä, joudut vankilaan."
Dylan tuli kotiin ja oli hiljainen.
Otin poliisin puhuttelun puheeksi.
Jos edes harkitset jotain sellaista, se on ohi.
"En halua ikinä enää kuulla tai edes epäillä sellaista."
"En epäröi laittaa sinua vankilaan eläimen vahingoittamisesta."
Hän nyökkäsi ja se siitä.
Ajattelimme, että Dylan jäi kiinni-
-ja tietää olevansa poliisin seurannassa.
Että asia oli käsitelty.
Vuoden päästä Dylanin äiti soitti.
Hän halusi kertoa asioista, joita Dylan teki-
-ennen muuttoa luokseni.
Hän kertoi, että Dylan satutti ja tappoi eläimiä-
-heidän naapurustossaan Idahossa.
Kunpa hän olisi kertonut siitä aiemmin.
Jos olisin tiennyt, tilanne olisi erilainen.
Mitä muuttaisit, jos voisit muuttaa mitä vaan?
En olisi tappanut häntä.
Tai en olisi lyönyt niin pitkään, että hän kuoli.
-Olisitko silti lyönyt? -Ei, en olisi tehnyt sitäkään.
Dylanin moraali oli aivan hakoteillä.
Hän suistui yhä pimeämmälle tielle.
Täytettyään 18 hän sai päättää asioistaan-
-joten hän lopetti koulunkäynnin.
Kello oli kahdeksan maita illalla, kun hän sanoi muuttavansa kotoa.
-Minne menet? -Minulle riittää.
-Mikä? -Tämä. Lähden.
En ollut iloinen koulusta.
Sanoin, että hänen pitäisi mennä töihin.
Elättää itsensä.
-Mistä saat rahaa? -Minulla on suunnitelma.
Hän aikoi elää kaveriensa siivellä-
-ettei hänen tarvitsisi tehdä töitä.
En voi pysäyttääkään sinua.
Sanoin, että kerää sitten tavarasi.
Toisaalta olin huolissani, toisaalta helpottunut.
Ajattelin, että se toisi rauhaa.
Hän oli siinä iässä, jossa on ryhdyttävä tekemään päätöksiä.
En ollut luopunut toivosta. Toivoin, että tilanne tasoittuisi-
-ja hän pääsisi johonkin ohjelmaan tai vaikka oppisopimuskoulutukseen.
En ollut huolissani hänestä isänä-
-ja siitä, millaisiin ongelmiin hän vielä joutuisi.
Olin kahdestaan Cindyn kanssa.
Oli rauhallista ja helpompaa kaikille.
Kun Dylan kävi kylässä, oli selvää, että hänen tilanteensa vain paheni.
Hän kävi ruinaamassa rahaa, koska hänellä ei ollut tuloja.
Dylan oli aina tervetullut syömään sunnuntaisin.
Rahaa alkoi kadota vierailujen aikaan.
Oletko nähnyt kultaista rannekoruani?
Sitäkö, joka katosi viime sunnuntaina?
En ole nähnyt sitä.
Rannekoru, jonka olin teettänyt Cindylle, katosi.
Meille tärkeitä esineitä katosi.
Kaikkea, josta voisi saada jotain panttilainaamossa.
Yritimme helpottaa hänen elämäänsä-
-mutta silti teini-ikänsä lopulla-
-hänestä alkoi tulla hulttio.
Se ärsytti minua suunnattomasti.
Häntä ei voi pyytää tänne enää.
Hänelle sanottiin, että jos en ole kotona, hän ei saa tulla kylään.
Jos Cindy on yksin, hän ei saa mennä sinne.
Hän sanoi ymmärtävänsä.
Oli äärimmäisen suuri pettymys sanoa-
-ettei poikani ollut enää tervetullut.
Olimme puhuneet kodin turvajärjestelmästä-
-mutta jätimme sen ottamatta.
Olisimmepa ottaneet sen.
Se olisi voinut muuttaa kaiken.
Huhtikuun lopulla 2016 Jon lähti työmatkalle.
Cindy oli kotona Coloradossa.
Dylan asui kaverinsa luona toisella puolen kaupunkia.
Minä olin 400 kilometrin päässä Teksasissa.
Aina kun lähdin kaupungista-
-jätin 9-millisen aseen sängyn alle Cindyn turvaksi.
Näytin, miten sitä käytetään.
Sanoin vain-
-että se on siellä, jos sitä tarvitaan.
Sillä kertaa tajusin unohtaneeni laittaa aseen.
Laitoin viestiä.
"En laittanut asetta sängyn alle. Se on kaapissa."
Hän sanoi laittavansa sen myöhemmin.
Se jäi kaappiin.
Kun Jon oli poissa, Dylan soitti hänelle.
Se oli illalla.
Hän kysyi, olenko vielä Teksasissa.
Hän kysyi kauanko viipyisin.
Sanoin, että voi mennä viikkojakin.
Hänestä tuntui-
-että jollekin perheessämme sattuisi jotain.
Minusta se oli outoa, mutta olin väsyksissä.
En halunnut ottaa vastaan sontaa.
En halunnut kuunnella rahan anelua.
Sanoin vaan, että jutellaan myöhemmin.
Myös Cindy soitti Jonille.
Viimeistä kertaa puhuin Cindylle...
Haloo?
...myöhään torstai-iltana 28. huhtikuuta 2016.
Olin väsynyt koko päivän lentämisestä.
Hän halusi jutella, mutta minä en jaksanut.
Minun piti käydä nukkumaan.
Minun pitää käydä nukkumaan. Jutellaanko huomenna?
Tuntuu, että torjuin hänet.
Heippa.
Puhuimme aina aamuisin.
Hän joko laittoi minulle viestiä tai soitti.
Yöllä hän lähetti minulle tekstiviestin.
Rakastan sinua. Toivottavasti tiedät ja uskot sen.
Tämä oli viimeinen viesti. Hän tiesi rankasta päivästäni.
Hän kirjoitti viestiin: "Rakastan sinua."
"Toivottavasti tiedät ja uskot sen. Olet paras ystäväni."
"Teen parhaani tehdäkseni elämästäsi paremman."
"Olet välittävä ja myötätuntoinen mies."
"Olet antanut minulle enemmän kuin kukaan muu."
"Vanhenemme yhdessä."
"Haluan, että olet onnellinen."
"Haluan vain rakastavan mieheni. En ketään muuta."
"Rakastan sinua kunnes kuolema meidät erottaa."
Hän kuoli 1,5 tuntia myöhemmin.
Löin häntä.
Enemmän kuin olin ajatellut.
Mitä mielessäsi liikkui sillä hetkellä?
Että mitä hittoa.
Heräsin 29. huhtikuuta seitsemän maissa.
Yleensä minua odotti viesti, jossa toivotettiin turvallista lentoa.
Sellaista ei tullut.
Ajattelin, että ehkä hän oli suuttunut-
-koska en jutellut edellisiltana.
Puoli kahdelta minulle soitettiin Coloradosta.
Puhelu tuli Burlingtonin poliisilta.
Poliisi kysyi, tiedänkö, missä vaimoni on.
Hän on tänään kotona.
"Huhutaan, että poikasi murtautui kotiinne-
-hakkasi vaimosi ja varasti aseenne."
Kysyin, missä poliisi on.
"Olen talonne edessä. En halunnut murtaa ovea."
Sanoin, että murtakaa se.
Menkää sisälle.
Tehkää se.
"Menemme sisään. Soitamme takaisin."
Yritin pysyä rauhallisena.
Siihen oli oltava looginen selitys.
Kului kolme varttia. Ei mitään.
Aloin pelätä pahinta.
Soitin numeroon, josta poliisi oli soittanut minulle.
Joku vastasi, mutta ei puhunut.
Kuului vaan huutoa ja sireeneitä.
Haloo?
10 minuutin kuluttua...
...minulle soitettiin, että vaimoni löytyi makuuhuoneesta.
"Hän on kuollut. Teidän on tultava kotiin."
Putosin polvilleni. Muistan sanoneeni ei.
Ajattelin, että se oli pilaa.
Dylan ja tämän kaveri Isaiah Churchwell olivat pääepäillyt.
Poliisi kertoi löytäneensä perjantaina ruumiin.
Uhrin ja hänen miehensä koti on edelleen sinetöity nauhalla.
Epäiltyjen Dylan Easonin ja Isaiah Churchwellin sanotaan-
- murtautuneen kotiin perjantaina.
Noin puoli yhdeltä Dylan ja hänen ystävänsä murtautuivat kotiimme.
Dylan kävi heti Cindyn kimppuun.
Isaiah piteli Cindyä, kun Dylan löi hänet tajuttomaksi.
Ystävät sanoivat, että Eason oli väkivaltainen ja räjähtäisi vielä.
Cindy palasi tajuihinsa.
Dylan otti sorkkaraudan.
Hän palasi makuuhuoneeseen ja hakkasi hänet kuoliaaksi.
Naapurien mukaan Dylan Easonilla oli vaikea menneisyys-
- mutta tämä oli yllätys.
Hän hakkasi Cindyä 20 minuuttia pimeässä.
Isaiah kertoi kuulleensa vaan tumps, tumps, tumps.
Hän kuuli Cindyn korisevan.
Isaiah meni sanomaan, että nyt riittää.
Isaiah sanoi, että sorkkarauta oli märkä.
Se oli Cindyn verta.
En ajatellut, että löin niin monesti.
Monestiko luulet lyöneesi?
Pari kertaa.
-Löitkö muulla kuin sorkkaraudalla? -En.
-Entä nyrkeillä? -En.
Milloin tiesit, että hän kuoli?
Kun näin, että verta oli paljon.
Syyttäjä kertoi, että viimeinen isku-
-joka tappoi hänet, osui oikeaan korvaan.
Sorkkarauta meni aivoihin asti.
Ystävät kertoivat Dylanin puhuneen äitipuolen vahingoittamisesta-
-ja arvotavaroiden varastamisesta huumeiden maksamiseksi.
Jos ysimillinen olisi ollut sängyn alla-
-se olisi muuttanut lopputuloksen. Se olisi säikyttänyt heidät.
Ase olisi säikäyttänyt heidät.
Cynthian mies kertoo menettäneensä vaimonsa ja poikansa.
Haluan kaikkien tietävän, miten ihana nainen hän oli.
Hän oli paras ystäväni.
En voi kuvitella elämää ilman häntä.
Syyttäjän tutkija sanoi-
-että Cindy pisti hanttiin.
Oli antaa selkäsaunan.
Hän halusi kertoa sen.
Eipä siitä ollut hyötyä.
Lupasin suojella häntä, mutta en tehnyt niin.
Lupasin hänen äidilleen huolehtivani hänestä. Petin heidät kaikki.
Se on kamala tunne.
Seuraavaksi soitti Dylan.
Kun tiesin faktat, olin raivoissani.
Minä janosin kostoa.
En ole pahoillani siitä.
Dylan soitti ja kysyi mitä nyt.
Sanoin, että tiedät kyllä.
"Cindylle kävi jotain, ja poliisi etsii sinua. Tulen kotiin."
"Poliisi saisi löytää sinut."
"Tulen kotiin ja helvetti tulee mukanani:"
Dylan pelkäsi niin paljon, mitä tekisin hänelle-
-että hän kirjaimellisesti juoksi poliisiasemalle.
Hän pelkäsi enemmän minua kuin pidätystä.
Kuva otettiin jokunen viikko ennen murhaa.
Tällainen siitä suloisesta pojasta tuli.
Hän on poissa.
Kadonnut, paha, ilkeä, vihainen, hämmentynyt.
Hänestä tuli paha.
Kun Dylan murhasi Cindyn-
-kytkin kääntyi minussa. Rakkaudesta vihaan sekunnissa.
Viha asettui minuun, eikä ole lähtenyt.
Olin niin vihainen hänen teostaan.
Halusin kostoa ja oikeutta.
Jos hän ei olisi mennyt poliisille, olisin saalistanut hänet kuin elukan.
Kaikki tiesivät sen.
Pidätyksen jälkeen Jon teki selväksi, mitä rangaistusta Dylanille toivoi.
Nämä kaksi miestä on pidätetty.
Heitä syytetään eläinlääkärin murhasta.
Uhrin aviomies, joka on epäillyn isä-
-toivoo tekijälle kuolemanrangaistusta.
Olen sitä mieltä.
Ei sellaista voi tehdä ja olettaa pääsevänsä pälkähästä.
Toivoin kuolemanrangaistusta pojalleni.
Kun kuulin murhan yksityiskohdista, ja mitä Cindy joutui kestämään-
-halusin Dylanin kuolevan.
Ei sellaista tehnyt ansaitse elämää.
Tappoi hän sitten vaimoni tai jonkun kodittoman-
-tuntisin silti samoin.
Hänen on maksettava teostaan.
Dylan todettiin syylliseksi murhaan, mutta Jon toivoi eri tuomiota.
Hänet todettiin syylliseksi murhaan, mistä tulee elinkautinen.
Hän saa vankilassa kolme ateriaa päivässä-
-kun vaimoni on haudassa.
Häneltä vietiin elämä kanssani, minulta elämä hänen kanssaan.
Ei se ole oikeutta.
Hänen on maksettava siitä hengellään. En muuta mieltäni siitä.
Onhan se kamalasti sanottu, mutta isänä-
-käyn joka ilta nukkumaan toivoen jonkun tappavan hänet.
Se on kamalasti sanottu. Siltä minusta tuntuu.
En voi antaa anteeksi.
En halua kuulla tekosyitä.
Hänen asenteellaan ja suullaan-
-hänet löydetään kurkku auki vankilan pihamaalta.
Sopii minulle.
Jon ei ole toipunut Cindyn menetyksestä.
Kun koko maailma kääntyy ylösalaisin, ja oikeasta tulee väärää-
-ja kaikki, mistä välitit on poissa, mitä jää jäljelle?
En ollut suojelemassa häntä.
En suojellut vaimoani, vaikka lupasin tehdä niin.
En voi unohtaa-
-tai hyväksyä sitä, että epäonnistuin.
Olen niin pahoillani.
Kunpa voisin muuttaa sen. Antaisin henkeni hetkessä siitä.
Maailma olisi parempi paikka Cindyllä kuin minulla.
Antaisin henkeni heti, jos se toisi hänet takaisin.
Jon ei ole puhunut pojalleen murhan jälkeen ja se tuskin muuttuu.
Jotkut sukulaiset sanoivat, että olen huono isä, kun en tue poikaani.
Lakkasin rakastamasta häntä, kun hän tappoi Cindyn.
Se muutti kaiken. En voi antaa sitä anteeksi.
En tiedä, mitä tehdä.
Jos osoitan pojalleni lainkaan myötätuntoa-
-petän vaimoni.
Tuotin pettymyksen jo kerran. En tee sitä enää toiste.
Paras osa minusta kuoli 29. huhtikuuta.
En saa sitä osaa takaisin.
Olen yrittänyt, mutta se ei palaa.
Teen mitä tahansa, hän on poissa.
Ei siitä pääse yli.
En anna itselleni anteeksi sitä, mitä Cindylle tapahtui-
-tai epäonnistumistani Dylanin suhteen.
En anna sitä itselleni anteeksi.
Petin heidät molemmat.
Elän sen kanssa lopun ikääni. Se on rangaistukseni.
Suomennos: Päivi Liimatainen Iyuno-SDI Group