OLAFIN JOULUINEN SEIKKAILU
Yllätys!
Ei vielä, Olaf.
Yllätys!
Ei vielä, Olaf.
Yllätys!
Ei vielä, Olaf.
No hei!
Yllätys!
Olaf! Ei vielä!
Anna on oikeassa.
Yllätysjuhlamme alkavat vasta joulukellon soitua.
Anteeksi. En meinaa kestää tätä jännitystä.
Kiitos!
Minäkin olen innoissani.
Tämä on Arendelin ensimmäinen joulu ikuisuuksiin.
Ensimmäinen monista.
Elsa, katso! He saapuvat!
Katso heitä vaan
- Eivät huomaakaan - Mitä?
On meillä heille juhlayllätys
Pian jo salit nää raikuvat hurraata
Joulun juhla kun saa se alkaa
Jo nyt vihdoinkin
Pue parhaisiin
Näin hieno en oo ollutkaan
Nyt me juhlimme, laulamme illan tuon
Kello joulun se juhlan näin suo
Tullut ei joulu ikuisuuteen
Kunnes portit aukaistiin
Siis mä nyt saan ensimmäisen jouluni näin
Sitä kannatti odottaa
- Juhla riemuisin - Juhla riemuisin
- Riemuisin - Riemuisin
- Meidät vangitsee - Meidät vangitsee
Keskipäivältä juhla nyt alkaa voi
Kello joulun sen meille näin soi
Hei! Kristoff ja Sven!
Ja joulun kello!
Miksi olen siitä niin innoissani?
Joulun kello soi merkkinä joulun alkamisesta Arendelissä.
Kohta aika on sen kumahtaa
Sen kuulee armas Arendel
Se aikahan uuteen näin voi johdattaa
On vaikeat vuodet ne jääneet jo taa
Nyt aika juhlan on
Kello joulun sen meille
Nyt soi
Joulu alkakoon!
No niin. Nyt!
Yllätys!
Odottakaa.
Hetkinen. Oletteko jo lähdössä?
Joulun kello soi. Pitää tehdä perinteistä -
joulurieskaa.
Me tarjoamme tontulle puuroa.
Me leivomme piparkakkutalon!
Minä fileoin piparperinakkeleita!
Eikö sellaista tehdä?
Herra ja rouva Olsen?
Voitte tulla luoksemme linnaan, jos haluatte.
Kiitos, teidän majesteettinne.
Mutta Olgan ja minun on mentävä neulomaan sukkia lastenlapsillemme.
Se on perinteemme.
Emmekä halua häiritä teidän perinteitänne.
Yllätys on siis se, että kaikki lähtivät.
Hei, omapa on häviönsä.
Kuka isoja juhlia edes kaipaa?
Kristoff?
Tämä piristää teitä: suosikkiperinnetonttuperinteeni.
- Haluatteko ottaa osaa? - Haluamme!
Se alkaa kutsumusiikilla: "Balladi Rähmäpäästä."
Rakastan balladeja!
Joulukuun tullen Kun yhteen taas käymme
Me peikkoa muuatta muistelemaan
Kuka muistaa vanhaa ystävää?
On hilpeä veikko tuo Rähmäpää!
Tempoa!
Mä muistojen polulta muotonsa kaivan
Ja ruohoa nenäänsä käyn tunkemaan
Nenään?
Näin muodon, sielun peikko saa
Ällöttävää.
Oi, Rähmis, oot pahka vaan
Sitten nuollaan sen otsaa ja esitetään toivomus.
Kenen vuoro?
Sinun, Elsa.
Nuole nyt. Maistuu jäkälältä.
Olet prinsessa. Sinun ei tarvitse.
Kuninkaalliset eivät harrasta tällaista.
Ymmärrän.
Mutta odottakaas, kun maistatte perinteistä Rähmissoppaa.
Se haisee märältä karvalta, mutta on tosi suosittua.
Emme tarvitse.
Iso aamiainen.
En malta odottaa!
Mitä, Olaf?
Perinnettänne. Mikä se on?
Kertokaa nyt!
Onko meillä perinteitä?
Muistatko?
Muistan...
Siitä kauan on
Kello joulun soi
Kaiun kaikki kansa kuulla voi
Minä muistan sen miltä se tuntui niin
Kello joulun sen too-oi
Joulun kello oli valtakunnalle, mutta entä me?
Kun portit suljettiin, emme olleet koskaan yhdessä.
Elsa?
Olen pahoillani, Anna.
On minun syyni, ettei meillä ole perinnettä.
Odota, Elsa...
Sven! Annalla ja Elsalla ei ole perinnettä.
Se on surullista,
mutta keksin ratkaisun!
On löydettävä paras perinne, jonka Anna ja Elsa ovat nähneet,
ja tuotava se linnaan! Oletko mukana?
Etsitään heille perinne!
Ensimmäinen talo.
Onpa juhlallista.
Tullaan, tullaan.
Iltapäivää. Olen Olaf ja...
Hei, Olaf!
Anna puhua loppuun. Pidän lämpimistä haleista.
Tämä on kumppanini Sven.
Kuljemme ovelta ovelle ja etsimme jouluperinteitä.
Kertokaa omanne, niin päätämme kelpaako se.
Teemme yhdessä karkkikeppejä.
Sokerihumala!
Se on syötäväksi.
Miksi söisin uuden nenäni?
Koska on se aika vuodesta!
On se aika vuodesta!
Hyvää sekä hauskaa jouluu Toivotan mä vain
Mä kuljen jouluperinteitä Näin kartottain
Rauhaa sekä rakkautta tullessansa tuo
Mikä joulun perinteistä tunnelman luo?
No, havuilla me koristamme Joka oven liepeen
Leivon ison piparin mä Muotoon Norjan niemen
Oven taakse ilmaantua voi Tää kuoro hilpee
Jättisukat ripustatte avotakan pieleen
Kuulostaa turvalliselta.
Siis, hyvää sekä hauskaa jouluu
Tullessansa tuo
Nämä joulun perinteet Ne tunnelman luo!
Pitää kiirehtiä, jotta ehditään jokaiseen taloon.
Hyvä sekä hauska On tää perinteiden vuo
Kun kysyn että mikä Teillä tunnelman luo
Hei, shalom, talvenseisaus Luciakin tykkäis
Jos tietäis mitä perinnettä täällä lykkäis
Katsos koristeita näitä Et voi saada sä maista
Mutta joulukakkuani Täytyy sun nyt maistaa
Se meni suoraan läpi.
Lahjat nää me piilotamme Hyvin ovelasti
Kunnes yksi paksukainen Ehtii piippuun asti
Murto: jouluna se käy.
Ooo, hyvää sekä hauskaa Aikaa joulun toivotan
Kiitos että perinteenne tuntea saan
Kiitos.
Huivit koko perheelle Voi kätevästi neuloo
Villapaidat mirreille Voi samaan syssyyn seuloo
Kynttilöitä kahdeksan Me myöskin sytytämme
Kaadatte kuusen -
ja koristelette sen ruhon kynttilöillä.
Mahtavaa!
Anna ja Elsa
Ihan kaiken he saa
Kun täytän reen tään
Ratsu mua avustaa
Näin mä heille tunnelman luon
On hommas sun
Homma mun.. mun.. mun!
Homma...
Miun!
Oi, hyvää jouluu, Mele Kaliki
Hauskaa hupihommelia
Pukki kohta kolkuttaa
Ja poro tuo se jolkuttaa
Ja joulumielen kirkastaa ja...
Voinko jättää hedelmäkakun tähän?
Se tunnelman luoooo!
Viimeinen talo, Sven.
Täällä on varmasti paras jouluperinne!
Heipä hei.
Hei.
Mitä sinun perheesi tekee tähän aikaan vuodesta?
Tykkäätkö joulusaunasta, utelias taikalumiukko?
Kyllä vain!
Hiilinapit pitää aina välillä ottaa pois.
Tajuatko?
Murheeni sulavat pois.
SAMOAJA-TAMMISEN KAUPPA-ASEMA JA SAUNA
Sauna ei taidakaan olla lumesta tehdyille.
Niin virkistynyt olo! Hehkunko minä?
Sauna ystävillesi.
Kiitos, herra Samoaja-Tamminen.
Yksi asia vielä.
Saisinko tuollaisen nolon paljastavan -
mutta perinteisen pyyhkeen, josta perheesi tykkää?
Ota minun.
Yhä lämmin.
Perinteitä tulvillaan on raikas talvisää
Nyt liinakkomme tää Se linnaan kiirehtää
Hou, hou, hou
Ei pieleen mennä voi Koskaan suunnitelma tää
Kriisi vältetty.
Katso, toinen poro kulkee vastakkaiseen suuntaan.
Hei!
Matka taittuukin nopeasti.
Tuli sammui.
Hittolainen.
Olen anteeksipyynnön velkaa siitä aiemmasta.
Anna?
Hei, Elsa!
Mitä sinä täällä teet?
Etsin perinteitä.
Ja mitä sinulla on päälläsi?
Vanha viikinkikypäräni.
Ja tämä oli velhottaren viittani.
Lohikäärmeen jalat!
Löysin vanhasta arkustani. Mitä omassasi on?
Lähinnä hansikkaita.
Aivan. Kasoittain silkkihansikkaita.
Niin. Tervetuloa maailmaani.
Kuka tämä on?
Herra Jörgenbjörgen!
Se oli tosi hyvä kuuntelija.
Miten täältä muka löytyy perinteitä?
Paitsi jos...
Mikä tuo on?
Katso sisälle.
No niin, Sven.
Sanon sen suoraan. Tämä oli pienoinen takaisku.
Ehkä tämän voi pelastaa.
Ei todellakaan voi.
Tämä on yhä ehjä.
Tämä ei ole enää turvallinen.
Hei, hedelmäkakku!
Nämä selviävät mistä vain!
Menen tätä turvallisen tuntuista oikopolkua.
Tavataan sitten linnalla.
Voi, hauvoja!
Maahan, poika.
Menen nyt!
Hei!
- Oho! - Ei!
Sven! Rähmissoppa on valmista!
Anna ja Elsa ihastuvat tähän.
"Voi, Kristoff. Olet niin huomaavainen."
"Missä minun kulhoni on?"
Rauhoitu nyt, kaveri.
Ole hyvä.
Mitä sinä...
Niinpä tietysti!
"Kaipaa lisää porkkanoita."
Et saa niistä tarpeeksesi.
Voi ei! Olaf eksyi metsään?
Ja sudet jahtaavat häntä?
Niin tietysti.
Soitetaan kelloa. Kootaan kaikki koolle!
Tule auttamaan, Sven! Olaf tarvitsee meitä.
No niin.
Tiedän, että teillä on nälkä,
mutta tarvitsen ainakin yhden perinteenparhaille ystävilleni.
Maailman kohtalo riippuu siitä!
Kyllä!
Minä tein sen!
Perinne on pelastettu!
Haukatkin tarvitsevat kai perinteitä.
Hyvää sekä hauskaa jouluu...
Riemullista aikaa
En pettymystä tuottaa vois Veis tunnelman pois...
Ehkä pitäisi pysyä kateissa.
Olaf!
Missä olet?
Tule ulos, missä oletkin!
Näkyykö häntä?
Ei.
Olaf?
Missä sinä olet?
Hän ei ole täällä.
Mihin hän mahtoi mennä?
Varmastikin etsimään perinteitä Annalle ja Elsalle.
Löysikö hän niitä?
Löysi hän,
mutta ne syttyivät tuleen ja putosivat jyrkänteeltä.
Sitten ne syttyivät uudestaan.
Sitten haukka vei ne.
Anteeksi.
Teillä ei ole vieläkään perinnettä.
Onhan, Olaf.
Katso.
Hetkinen...
Onko tuo...
Anna teki nämä vuosia sitten.
Kun teimme sinut.
"Hei, olen Olaf."
Sinä saatoit meidät yhteen -
ja pidit meidät yhteydessä erillä ollessamme.
Joka joulu...
Tein Elsalle lahjan.
ELSALLE. RAKKAUDELLA. ANNA
Olimme yksin kaikki ne pitkät vuodet.
Sinä muistutit meitä lapsuudestamme.
Siitä, kuinka paljon yhä rakastimme toisiamme.
Se olet sinä, Olaf.
Sinä olet perinteemme.
Minäkö?
Yllätys!
Lahjan antaa hienon sä voit
Ja päälle panna rusetin
Mutta parhaan lahjan mä sain
Jo kauan sitten kuitenkin
En pois mä sitä vaihtaisi
Olaf!
Se on perheen kalleus
Olimme huolissamme sinusta!
Kun me yhdess ollaan
En mä toivoa muuta voi
Se kun yhdess ollaan
Mulle joulun too-oi
Ympärillä joulupuun
Toiveet nuo toteutuu
Mut kun yhdess ollaan
Lahja parhain oot sä mun
Mannut, konnut matkaisin, koluisin
Taivaan tähdet tutkisin
Minne vaan mä menisin
Jos mä nähdä sut vain saan
- Kas kun yhdess ollaan - Yhdess kun ollaan
Se kuin koti mulle on
- Ja kun yhdess ollaan - Yhdess kun ollaan
- En oo turvaton - Turvaton
Voin mä mennä minne vaan Jos kanssani oot
Kas kun yhdess ollaan
- Se mun paikka parhain on - Se on
Kas kun yhdess ollaan
Pelkkää juhlaa se on
Ja kun yhdess ollaan
- Aika parhain on - Parhain on
- Kellot soikoon muille vaan - Kellot soikoon vaan
- Mä tunnen nyt sen - Mä tunnen nyt sen
Näin kun yhdess ollaan
Hetki parhain on se
Nyt kun yhdess ollaan
Hetki kallein
On se vain
Arendel taisi saada uuden perinteen.
Kiitos, Olaf.
Hedelmäkakku!
Joulun ihme!