Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Dacă îţi spunea că familia ta a fost ucisă ?
Imaginează-ţi o clipă...
Fraţii tăi, surorile, părinţii,
copiii, toţi.
Ucişi fără niciun motiv.
Acum întreabă-te singur... Tu ce ai face ?
Germania, 1945
Mamă, e un bărbat afară.
Cheamă-l pe tatăl tău... Du-te ! Acum !
Tată, e un bărbat afară.
Alt cerşetor ?
A luat ceva din grădină ?
Max... Tu eşti ?
Mă bucur să te revăd !
Ruth şi Benjamin... S-au întors ?
Cineva ?
De ce ai renunţat la noi ?
Casa e a mea acum.
Unde i-au dus ?
Pleacă de pe proprietatea mea !
Sfârşitul războiului nu înseamnă că nu mai putem să ucidem evrei.
PLAN A
DUPĂ FAPTE REALE
Morţii nu-ţi dau linişte ?
Dacă nu eşti printre ei, trebuie să fi făcut ceva bun în viaţă...
Sau ceva foarte rău.
Toţi sunt morţi ! Toţi, dar nu eu... Nu Avraham.
Pot să-ţi spun un secret ?
El e aici. Moartea ! Am înlănţuit moartea.
L-am cunoscut în tabără într-o noapte. Venea după mine.
I-am auzit respiraţia în ureche...
Dar habar n-avea cu cine are de-a face.
M-am întors cât de repede am putut şi l-am prins în săculeţul ăsta.
Îl poţi auzi respirând înăuntru.
Acum nu mă mai poate ucide nimeni !
Taci, moşule !
Asta era sinagoga noastră.
M-am căsătorit aici. Aici mi-am botezat fiul.
Trebuie să plecăm din ţara asta blestemată.
Am auzit că e o tabără de refugiaţi cu mulţi evrei la Tarvisio.
De acolo sunt trimişi în Palestina, în Israel.
Dacă familia ta mai e în viaţă, acolo trebuie să fie.
Vino cu mine !
Stop !
Carne !
Avraham !
- Cineva prăjeşte carne ! - Avraham... Stai !
- Ţi-am spus că nu mor. - Avraham... Stai !
- Stai ! - Au mâncare.
Avraham...
Nu !
Te rog !
E în ordine.
E în ordine...
Suntem Brigada Evreiască, din Armata Britanică.
N-o să păţeşti nimic aici.
E în ordine.
Stai ! Te salvez eu !
În curând ajungem la Tarvisio.
Poate afli veşti despre familia ta acolo.
- Mulţumesc, domnule. - Spune-mi Michael.
Eu îi conduc pe sălbaticii ăştia.
Iar clovnul de acolo ne conduce pe noi.
Suntem din Palestina.
Când britanicii au căzut de acord să ne trimită aici războiul se terminase.
Britanicii savurează ceaiul şi le place să doarmă.
Iar noi putem să facem tot ce vrem chiar pe sub nasul lor.
Cine a făcut asta ? Evrei nebuni...
Să ne mişcăm repede ! Nu avem toată ziua la dispoziţie.
Domnule, lasă-mă să te ajut...
Tabăra de refugiaţi e acolo.
În curând o să fii cu fraţii noştri din Palestina şi o să începi o viaţă nouă.
Trebuie să-mi găsesc familia. Pe fiul meu şi pe soţia mea. Ruth şi Benjamin.
Poţi să mă ajuţi ? Te rog !
Trebuie să fie pe-aici... Putem să-i întrebăm pe soldaţii britanici ?
Poate că au o listă.
Nu pot să fac mare lucru... Îmi pare rău.
Succes !
Max ! Au paturi aici ! Paturi adevărate ! Priveşte în cort !
Nu pot să cred !
Acasă au apărut zvonuri
despre lagăre de exterminare,
dar nu le-am considerat adevărate.
Trebuia să fi făcut ceva.
Trebuia să vă fi ajutat.
Dar n-am făcut nimic.
Încalţă-te.
Vreau să vadă asta.
Grade, adrese, date, locaţii...
- A spus ceva ? - Vă rog... N-am făcut nimic rău.
N-am ucis niciun om, niciodată !
Erai doar un funcţionar, nu ? Completai formulare.
- Da ! Doar un funcţionar. - Dă-ne numele de care avem nevoie.
- Nu. - Grade, adrese, date, locaţii !
Nu. O să mă ucideţi după ce vi le spun.
Aproape a răsărit soarele.
Trebuie să verifice sursele noastre.
Să terminăm asta.
Vă rog ! Aveţi milă ! Am copii !
Câţi ai ?
- Poftim ? - Michael, termină !
Întreabă-l despre copii. Vorbeşte despre familia lui.
Bine. S-o facem încet şi cu calm.
Fă ce îşi cerem, şi o să fii bine.
Dă-ne informaţiile de care avem nevoie, şi o să-ţi vezi familia.
Câţi copii ai ?
Trei, dar nu i-am văzut de mult timp.
Îmi lipsesc atât de mult...
Cum îi cheamă ?
Josef Franz, Heinrich, Lise.
Ea e cea mai tânără ?
Uită-te la mine !
O să fii bine.
Dezleagă-l !
Menash...
Bernhard Peter...
SS-Sturmscharführer.
Nu se ascunde departe de aici, la două clădiri de centrul oraşului.
Paul Heller.
Speranţă...
Dacă îi dai cuiva cea mai vagă speranţă...
El o să facă orice.
Josef Arnulf Karl s-a sinucis luna trecută.
- Asta e tot ce ştiu. - Foarte bine.
Menash...
Staţi !
Josef Krauss, te găsim vinovat de complicitate
la uciderea bărbaţilor, a femeilor şi a copiilor nevinovaţi.
Fraţii şi surorile noastre.
V-am dat ce mi-aţi cerut.
Te condamnăm la moarte.
Domnule ! Mi-aţi promis !
Mersi.
Am vrut să vezi asta înainte să pleci.
Ce o să faci cu cei de pe lista aia ?
Nu e nicio listă.
Max, un convoi pleacă mâine.
O să mă asigur că o să fii în el.
Unde sunt ?
Spune-mi !
Vecinii mei...
Ne-au ţinut încuiaţi în primărie timp de trei zile...
Ruth a ta a fost acolo, cu mine.
După trei zile, soldaţii s-au întors şi ne-au dus în pădure.
Ne-au obligat să săpăm o groapă.
După ce am terminat, ne-au aliniat în dreptul şanţului...
Când au rămas fără gloanţe, au folosit cuţitele.
După ce s-au plictisit, ne-au îngropat de vii.
Ultima oară când am văzut-o pe Ruth, îl îmbrăţişa pe Benjamin, protejându-l.
Am reuşit cumva să scap din pădure.
Mi s-a spus că a doua zi pământul se mai mişca.
Unii dintre ei mai erau în viaţă, dar, după o vreme, nu s-a mai mişcat.
Îmi pare rău...
Îmi pare rău.
Hai ! Dă-mi mâna !
Să ne mişcăm repede !
Să mergem !
Ce mai aştepţi ? Hai !
- Nu pot. - Poftim ?
Ascultă ! Pământul ăsta e blestemat. E îmbibat cu sângele nostru.
Trebuie să pleci din locul ăsta. Să începi o viaţă nouă.
Nu pot.
Vino cu mine. Te rog !
Stai !
Nu-mi trebuie în tărâmul făgăduinţei.
N-o deschide. Altfel, o să-ţi fure sufletul.
Ţine-o mereu închisă.
Aşa ! Haide...
Să mergem ! Înapoi, haide ! Să ne grăbim...
Toată lumea, în camioane !
- De ce nu eşti în camion ? - Lista asta... Vreau să mă implic.
Ascultă-mă ! Să nu mai vorbeşti despre asta.
Vrei să ne arunci pe toţi în închisoare ?
Îi ştiu pe oamenii de pe lista ta, ştiu cum gândesc...
- Pot să vă ajut. - Urcă-te în camion.
- Avem nevoie de tine în Palestina. - Nu. Vreau să mă răzbun.
Merit asta. Michael, merit asta !
Tot ce o să vezi e secret.
- Britanicii nu trebuie să afle nimic. - Avem două reguli.
Una, nu acţionăm când copiii şi familia sunt în preajmă.
A doua, trebuie să fie mai mult de o sursă de informaţii despre un suspect.
Suntem de la poliţia militară britanică. Trebuie să vă cer să veniţi cu noi.
Menash !
- O cicatrice de arsură... - E o rană de război.
Acolo unde e tatuajul SS, cu grupa de sânge.
- Ce coincidenţă... - Evreu mizerabil...
Te declarăm vinovat de participarea
şi cooperarea la uciderea nevinovaţilor. Te condamnăm la moarte.
Îl recunoşti pe bărbatul ăsta ?
Era comandantul Blocului 11 de la Majdanek.
Şeful gărzilor de la lagărul de concentrare Dachau.
În ianuarie '41, ai împuşcat două familii evreieşti ascunse în mansardă.
În numele fraţilor şi al surorilor noastre,
te condamnăm la moarte.
- Dle Greiser ! - Nu e nimeni aici.
Să mergem !
Probabil că a plecat în America de Sud, ca restul prietenilor lui.
Ne trebuie două surse de informaţii. Asta cere timp.
- Ai verificat hambarul ? - Da. E gol.
Aşa îi atârnau pe oameni în lagăr.
Îi atârnau aşa până mureau.
Se pare că cineva a ajuns aici înaintea noastră.
Nakam...
Cineva ne-a lăsat un mesaj.
Bruno Langendorf, îţi asumi răspunderea pentru acţiunile tale ?
Nimeni nu e nevinovat. Nici eu... Nici voi.
Continuă să sapi...
O ţigară ?
Max, pot să te întreb ceva ?
Vreau să înţeleg.
Sunt mulţi ca voi în ghetouri, în lagăre...
Câţi vă păzeau ? 50 ? 100 ?
Voi eraţi cu miile.
De ce n-aţi făcut nimic ?
Mergeaţi cu toţii în şir, spre moarte.
De ce nu te-ai împotrivit ?
Vedeaţi cum vă luau copiii,
familia, şi nu făceaţi nimic ?
- De ce nu v-aţi împotrivit ? - Menash, încetează !
Lasă-l în pace. E suficient.
Haide ! Fă-o !
Michael, nu ! Încetează ! Max, nu ! Încetează !
Ba da, el !
Nu e nimic aici.
Max !
Puteţi să ieşiţi din pădure. Războiul s-a terminat.
S-a terminat ?
Îmi dai pistolul înapoi ?
Nu e bine ! N-o să rănim civili. Unde e omenia ta ?
Cine sunt oamenii ăştia ?
Răzbunători evrei. Conduşi de Abba Kovner.
Îţi spun "NAKAM". Echivalentul biblic pentru răzbunare.
Întunecat, periculos... Nu ca răzbunarea noastră.
Fraţii noştri...
Poate împărtăşim aceeaşi furie, dar nu avem aceeaşi cale.
Aş vrea să fii alături de noi.
Sper să nu fii împotriva noastră.
Să mergem !
Oamenii ăştia ne vor face probleme.
Nu ne putem întoarce arătând aşa.
Intră !
- O să mor. Apa e îngheţată... - Poftim ?
Sunt un om de deşert.
- Stai... - Intră în apă !
Nu, e rece.
- Te simţi bine ? - Sigur.
Bine.
Michael...
Mersi că m-ai lăsat să fac parte din asta.
Nu le-am spus încă, dar britanicii ştiu.
Ştiu că foştii nazişti dispar din zona asta.
Aşa că ne trimit în Belgia. Toată brigada.
Cum rămâne cu lista ?
E doar o picătură într-o găleată, Max. N-o să-i prinzi pe toţi.
Munţii din Ierusalim sunt ca ăştia ?
Sunt mai mici, dar mult mai frumoşi.
E singurul loc sigur pe care îl avem.
Deci asta este ?
Pentru ei, da. Eu am fost mutat la Haganah.
E organizaţia militară de acasă.
Conducerea vrea să stau în spate
şi să mă ocup de tot felul de... "probleme".
Ca Abba şi ca trupa lui ?
Pentru ei, toţi cei din Germania sunt vinovaţi.
Nu e vorba doar despre uciderea criminalilor de război,
e vorba de uciderea civililor nemţi.
Pot să te ajut, Michael.
Oamenii ăştia au trecut prin iad.
Nu vor avea încredere în nimeni. Dar poate că au încredere în mine.
Plănuiesc ceva important în Nürnberg,
dar nu ştim ce anume. Şi suntem într-o situaţie critică.
Lumea e în haos, dar avem o ocazie istorică aici.
Poate primim un pământ, o ţară a noastră.
Un loc sigur, unde evreii nu vor fi vânaţi şi persecutaţi.
Dă-i drumul !
Acum faci parte din Haganah.
Ne vedem la Nürnberg.
Cine eşti ? De ce ne urmăreşti ?
Pentru cine lucrezi ?
Îl ştiu. E din Brigada Evreiască.
L-au trimis să ne spioneze.
Nu m-a trimis nimeni. Nu sunt soldat ! Priviţi !
Da, îmi pare rău, dar nu poţi să fii aici.
- Staţi ! - Daţi-i drumul !
De ce ai plecat din brigadă ?
Au plecat în altă parte. N-am putut să plec.
Aruncaţi o privire...
Asta e o listă cu ofiţerii SS. Vă rog să aruncaţi o privire.
Tu eşti cel salvat de Anna în pădure.
Da...
- Te pricepi la ceva ? - Ştiu să desenez.
Şi eu am fost student la Arte.
În altă viaţă.
- Mă tem că trebuie să pleci. - Te rog... Nu am unde să mă duc.
- Poţi să-ţi petreci noaptea aici. - Mersi.
Dar trebuie să pleci până mâine-dimineaţă.
Cei incapabili de muncă fizică grea trebuie să plece acum.
Prioritate o au bărbaţii şi femeile cu experienţă în munca la staţia de apă.
Nu, îmi pare rău. Următorul...
Buletinul ?
- Baumann, Paul ? - Da.
- Experienţa anterioară ? - Instalator...
Ai şi altă diplomă ?
Sunt inginer în sisteme hidraulice. Am lucrat ca instalator înainte de război.
- Minţi. Următorul ! - Nu, ascultă-mă !
Lasă-mă să-ţi explic. Stai o clipă !
Am petrecut cinci ani în slujba Reich-ului,
protejând rasa noastră, păstrând-o pură...
Mă pot spânzura. Am nevoie de slujba asta. Te rog...
- Mersi. - Următorul.
Cine e tipul ăsta ?
Ce faci aici ?
A fost trimis la centrul de filtrare, cu acces în puţul principal.
Ai încredere în el ?
Lasă-l să lucreze.
Recruţii să vină cu mine !
Sunt Willi.
Mi-a lipsit munca ! În sfârşit, ne-am întors la o viaţă normală, nu ?
Aprovizionarea oraşului trebuie refăcută cât mai repede posibil,
ca să asigurăm apă potabilă oraşului.
Să oferim din nou apă marii noastre naţiuni.
Mişcaţi-vă !
După cum vedeţi, trebuie să munciţi din greu.
Asta e turbina principală a centrului de filtrare.
Inima oraşului.
După ce o s-o reparăm, inima asta o să bată din nou.
20 000 de metri cubi de apă vor curge pe aici în fiecare oră.
Pe aici introducem clor, ca să purificăm apa.
De aici apa ajunge în tot oraşul.
Am intrat.
Foarte bine.
Ce este ?
Operaţiunea e mai mare decât te-ai gândit, Michael.
- Despre ce vorbeşti ? - Mult mai mare.
Abba are oameni peste tot.
Sunt în toată Germania, formând alte celule.
În Hamburg, în Cologne, în München, în Berlin şi aici, în Nürnberg.
Răzbunarea e pictată pe o pânză mult mai mare.
- E o nebunie. - Pentru ei e justiţie.
Află mai multe. Câştigă încrederea lui Abba. El e factorul-cheie.
Dacă nu-i oprim,
dacă îşi pun planul diabolic în practică, totul se va schimba.
Lumea ne va primi altfel şi n-o să avem ţara noastră.
Înţelegi asta ?
Max, uită-te la mine !
Am încredere în tine.
Ştiu.
Nopţile sunt cele mai grele. Nimic nu ţine demonii la distanţă.
Ce scrii ?
Fraţii mei sunt printre ruine. Au grijă de terenul meu.
Nu e vremea să ucideţi.
La uşa ta a sunat cel programat.
Ziua ta e de neimaginat.
Pentru că ai ales nimicul. Şi în nimic nu ai ce păcătui...
Noi am fost primii văzuţi de cei care au venit în lagăr.
Familii...
Copii...
Când i-am ajutat să coboare din tren,
le-am zâmbit.
Treaba mea era să le iau bagajele,
să le notez numele...
Le-am spus că o să le primească înapoi după duş.
Astfel,
au mers încet...
După ce intrau în sală, le căutam prin bagaje,
luam mâncarea pe care o găseam...
Aveam mâncare.
De aceea ne spuneau Echipajul Canada.
De parcă aveam o viaţă relaxată...
Trebuia să-i mint, ca să le dau speranţă.
Deşi ştiam că nu exista aşa ceva.
De atunci, nu trece o singură zi,
nici măcar un moment, fără să mă întreb...
De ce n-am făcut nimic...
Sau de ce nu i-am avertizat, nu le-am spus să plece. Ceva, orice...
Niciodată n-o să mai mergem ca vitele la abator.
E sarcina noastră să ne asigurăm că lumea învaţă lecţia asta.
Pot să vă ajut.
Noapte bună, Max !
Ai încredere în el ?
Împărtăşeşte durerea noastră.
Niciodată.
Cu toţii am plecat din ghetou în ultima clipă.
A trebuit să ne lăsăm familiile în spate.
Am fugit în pădure. Noaptea luptam.
În timpul zilei, făceam planuri pentru răzbunare.
Abba a venit cu Planul A.
N-o să aşteptăm tribunalele să facă aşa-zisa lor dreptate.
Uită-te la ei !
Au văzut cum am fost exmatriculaţi din şcoli,
cum ni s-au luat afacerile,
cum am fost alungaţi din case...
Ei au aplaudat.
Ştiau de lagărele de exterminare.
Oamenii ăştia nu sunt victime. Au auzit ţipetele noastre.
Ne ucideau copiii,
apoi se duceau acasă, să le citească poveşti copiilor lor înainte de culcare.
Se spune că o să le intenteze unora proces aici, în oraş.
Noi considerăm că poporul german trebuie să fie acuzat.
O mie de ani de durere în suflet...
Niciodată !
Ochi pentru ochi !
Şase milioane, pentru şase milioane.
Patru ani în armată am înghiţit mizeria asta.
Acum, că războiul s-a terminat, uită-te la mine !
Tot mănânc mizeria asta.
Unde erai detaşat ?
M-au trimis pe frontul de est, ca să lupt împotriva ruşilor.
Dar tu ? Unde ai fost detaşat ?
La Auschwitz-Birkenau.
Nenorocitul de Hitler !
Hărţile pe care le avem acum sunt inutile.
Ştiu. Am încercat, dar nu le scăpa din ochi.
- Anna, am câştigat. Mai jucăm ? - Nu.
Nu joc bine. Tu câştigi mereu.
E rândul tău.
De ce să joc din nou...
Paul ! Mai încet...
Încet ! Hai, ridică-te...
Haide ! Ajută-mă puţin...
Totul e bine. Ce se întâmplă ?
Apleacă-te ! E bine. În picioare...
Poftim ! E ceai. Are mult zahăr. Ai nevoie de energie.
Am făcut băutura asta singur. E mai bun decât ceaiul. Nu crezi ?
Domnule !
- Ce se întâmplă ? - Amărâtul era să-mi moară în braţe.
Mai odihneşte-te zece minute.
Mulţumesc.
Trebuie să reparăm conducta din vest.
Ia cinci oameni şi du-te acolo.
- Paul, te simţi mai bine ? - Da, sunt bine.
Ce faci acolo ?
Un copac...
E harta şefului de echipă.
Aici e nordul.
Astea sunt conductele principale.
Dacă turnăm otrava aici,
n-o să ne mai putem întoarce, fiindcă zona asta e păzită.
Ar trebui să cercetăm zona asta.
Poate fi singura cale de scăpare. Aici.
Crezi că putem să ucidem milioane de oameni şi să scăpăm cu viaţă ?
Dacă Aliaţii nu ne vor ucide, o va face Haganah.
- Când vor fi pornite turbinele ? - Se avansează lent.
La fel, şi cu conductele principale.
Trebuie terminat totul până la întoarcerea lui Abba.
De unde ?
Unde e Abba ?
Se îndreaptă spre Palestina.
N-a putut să aducă otrava în Europa.
Oamenii noştri de acolo îl vor ajuta.
Belkin !
E sabatul.
Nu pentru mine. Nu mai vreau.
Visele devin înceţoşate.
Aşa că trebuie să le desenez.
Desenează pentru mine, pentru fiul meu...
Iubitul meu.
Avea şapte ani.
Avea părul cârlionţat, ochi negri, mari...
Obraji îmbujoraţi...
Are un suflet bun.
Avea o inimă mare.
Îi plăcea să asculte muzică
şi poveşti înainte să adoarmă.
Psihic vorbind, era puternic, încăpăţânat...
Din punct de vedere fizic nu era aşa.
Am evadat din ghetou prin canalizare.
Ne-am târât ore în şir prin întuneric.
A fost prea mult pentru el. Nu putea să respire.
Ploua în noaptea aia şi nivelul apei era mai ridicat decât ne-am aşteptat.
Am încercat. Era atât de slăbit...
Crezi că durerea o să treacă vreodată ?
Sper că nu.
Nu te vrea nimeni aici ! Pleacă !
Încep să se întoarcă.
Cine ?
Evreii. Cred că îşi pot lua totul înapoi acum.
Linişte...
Atragi atenţia !
Ai răbdare. Vor primi ce merită.
Să ne grăbim ! Am întârziat deja.
Aţi muncit din greu. Şi mai avem mult de muncit.
Dar azi, când mergeţi acasă la cei iubiţi, puteţi să fiţi mândri...
De acum înainte, apa potabilă va ajunge în fiecare casă.
Haideţi...
Inima oraşului bate din nou !
Să curgă apa !
Vino !
Ultima dată am fost la film cu ani în urmă, cu părinţii mei.
E atât de frumoasă...
... iar capitularea a fost infirmată.
Apoi, veştile au ajuns în New York, pe toate străzile,
şi a început sărbătoarea.
Din coastă în coastă, victoria e sărbătorită peste tot...
Sărutări, distracţie spontană,
cea mai mare sărbătoare din istoria New Yorkului
înainte să înfruntăm realitatea păcii într-o lume
care deţine o nouă forţă cosmică: bomba atomică.
În timpul războiului, naziştii au construit 250 de lagăre de concentrare
şi au exterminat zece milioane de civili şi prizonieri de război.
Au fost folosite diverse metode de ucidere.
Trebuie să vedem asta.
Exterminarea în camerele de gazare era metoda preferată de nazişti.
Mai bine de cinci milioane de prizonieri au fost ucişi folosind metoda asta,
în general, după înfometare şi torturare.
Dar gazul otrăvitor nu producea suficientă suferinţă pentru naziştii feroce.
Alţi prizonieri au fost otrăviţi,
împuşcaţi sau supuşi unor experimente bacteriologice.
Anna, priveşte !
În unele lagăre prizonierii erau arşi de vii.
Cenuşa a fost folosită ca îngrăşământ, iar din oasele lor s-a făcut săpun.
Gărzile de la lagărele de concentrare au ucis trei milioane de oameni
în fiecare lagăr.
Doctorii au recunoscut că au făcut experimente sadice
pe sute de mii de prizonieri.
Anna...
E o onoare să vă cunosc, dle Kovner. Am auzit de sosirea dv.
Cu ce putem să vă ajutăm ?
Caut o substanţă.
Ceva foarte puternic, ceva inodor,
fără miros, care să nu lase urme.
Intrăm în criză de timp. Când o să atace ?
Nu ştiu.
Continuă să vină.
Americani, britanici, ruşi, francezi, toţi iau o parte din Germania.
Împărţită de parcă ar fi un tort.
Prietenii de acasă îşi pierd răbdarea.
Nu pot să-i mai potolesc mult timp.
Trebuie să-i oprim pe oamenii ăştia. Acum. El unde este ?
Nu ştiu !
N-au încă încredere în mine ! E ciudat !
Se pare că eşti apropiat de femei. Anna !
Germania nu e un loc sigur pentru evrei.
Ar fi păcat să se întâmple ceva rău.
Aliaţii. Vin din ce în ce mai multe forţe.
Ştim ! Ia loc.
E din Palestina.
Nunta e amânată.
Abba trebuia să aducă otrava într-o lună. Au trecut trei luni.
Scrisoarea asta a fost trimisă de mult. Poate că are deja otrava.
- Sau poate că e mort undeva. - Durează prea mult.
Sigur cei din alte celule gândesc la fel.
- Trebuie să avem răbdare. - Sunt prea mulţi soldaţi americani.
Ce spui ?
- Spune că e prea târziu. - E prea târziu să ne oprim acum !
Americanii sunt peste tot, nu putem să-i otrăvim pe aliaţii noştri.
E război. Am ştiut că vor fi victime.
Când va trece Domnul de casele
copiilor Israelului,
ca să lovească Egiptul...
Trebuie să blocăm ţevile către cartierul general al Aliaţilor.
Trebuie să coborâm în tuneluri.
Ne întâlnim aici peste o oră.
Anna !
Anna ! Te simţi bine ? Vino cu mine !
Nu pot să respir.
Ba da, poţi ! Hai, respiră ! Respiră adânc !
E prea greu. Nu pot să-l ţin. Te rog, ajută-mă !
Nu pot să-l ţin. Îmi pare rău...
Îmi pare rău, Menachem.
Anna... Ascultă-mă. Nu e vina ta.
Nu aveai ce să faci...
Trebuie să mergem.
Vino cu mine ! Trebuie să mergem.
Tzvi, ajută-mă !
Ţine-te de mine ! Hai !
Ce-i cu ea ?
E bine. A băut prea mult...
Ce-i cu voi ?
Ce faceţi acolo, mereu încuiaţi în mansardă ?
Vă rog, ne lăsaţi să trecem ?
Jur că am auzit o rugăciune evreiască zilele trecute !
- Să mergem... - Nu mă atinge !
Îmi pare rău.
Ştiam eu ! Sunteţi evrei !
Ce e asta ?
Abba !
- Ai... - Nu, n-am putut.
V-am aşteptat pe voi.
- Ce scrie acolo ? - Deschideţi uşa !
Deschideţi uşa !
Ăştia nu sunt vecinii noştri.
Hai !
Hai...
Unde este ?
Ai putea foarte bine să ne împuşti.
Nu ! Stai ! O să vă spun.
Avem un mesaj. O scrisoare de la Abba.
Max !
Poftim...
E în Palestina. Citeşte !
De data asta o să te ucid.
A încercat să obţină otrava, dar n-a reuşit.
Nimeni nu vrea să-l ajute. S-a terminat.
Îmi pare rău, Tzvi.
Ce încercaţi să faceţi nu va pune capăt urii,
o va face mai puternică.
Noi n-o să fim în siguranţă aici.
Şi acum, departe de aici,
oamenii lucrează pe câmp, plantează copaci, construieşte case.
Oamenii întemeiază familii, au copii,
cresc o nouă generaţie, care nu cunoaşte teama !
Asta e adevărata răzbunare.
Eu cred că aveţi două variante.
Ori vă dau pe mâna prietenilor mei de aici,
ori până mâine plecaţi cu toţii din oraş.
Cum o să fie ?
- Ce e asta ? - E o scrisoare de la Abba.
I-am dat-o pe cea veche.
"Iubito, unchiul meu drag mi-a dat banii."
"Am putut să iau medicamentele."
"Mă întorc la tine, iubito !"
"Nunta noastră va avea loc aşa cum am stabilit."
Acum ce facem ?
Anna !
Tu şi Belkin vă ştiţi de mult.
Ar trebui să iei trenul, să te întâlneşti cu Abba.
Trimit o telegramă celorlalte celule. Trebuie să se pregătească.
Max, trebuie să stai aici, în caz că Abba vine mai repede.
- Asta este. - O să schimbăm istoria.
Să terminăm asta.
Da.
Anna !
Ce faci ?
Anna !
Abba vine în curând. Apa e distribuită, totul e pregătit.
Eu nu sunt pregătită.
- Plec. - Unde ?
Unde ne e locul tuturor.
Anna, cum rămâne cu Menachem ?
Îi datorezi dreptate !
Nu pot să fac asta...
Să ucid copii...
Nu mai vreau morţi.
Vino cu mine...
Unde sunt ceilalţi ?
Tzvi şi Belkin au plecat după tine.
Anna a plecat.
O ai ?
Suntem urmăriţi.
Trebuie să ne despărţim. Dă-mi geanta. Ştiu ce am de făcut.
- Eşti sigur ? - Dă-mi geanta.
Succes, Max ! Pleacă !
Max !
Max, opreşte-te !
Arunc-o ! Dă-mi otrava, Max.
Max, uită-te la mine. E în ordine.
Dă-mi otrava !
Nu... Nu !
Nu trece nici o zi fără să mă gândesc la ce se putea întâmpla
dacă Planul A era pus în practică.
Mă gândesc adesea la otrava care care putea să circule prin Germania.
Ajută-mă să opresc asta.
Pasager ilegal, arestaţi-l imediat.
Poliţia britanică a oprit vasul la câteva mile de coastă.
Îl căutau pe Abba.
Hei... Tu !
Stai !
Celulele din alte oraşe s-au desfiinţat când au înţeles că Abba nu vine.
În ce mă priveşte, am decis să plec acasă.
Să am o viaţă frumoasă. Asta a fost răzbunarea mea.
Dacă v-aş fi spus că familia voastră a fost ucisă ?
Imaginaţi-vă un moment...
Fraţii voştri,
surorile,
părinţii,
copiii voştri,
toţi...
Ucişi.
Fără niciun motiv.
Acum întrebaţi-vă...
Ce aţi face voi ?