Hej, det er Luke. Læg en besked.
Hej, det er mig. Jeg står her på mit yndige motelværelse
med dets forskellige nuancer af orange, brunt og DNA-prøver.
Så længe jeg undgår ultraviolet lys, går det nok.
Ismaskinen står ved siden af. Jeg er iskontrollør.
Tak. Der er et skilt og en hat.
Jeg hører nok folk prøve på at få is og kan udspørge dem.
Hvad skal isen bruges til? Hvor meget behøves der?
Hvilken form har spanden?
Jeg har dybest set kun været alene i 12 timer og er allerede skingrende skør.
Jeg ville lige ringe og sige, jeg var nået frem.
Jeg er ved at pakke rygsæk. Hvor vigtig er mad på en vandretur?
Kan man ikke spise alt fra et fyrretræ?
Jeg burde gå i seng.
Jeg er på farten fra tidligt i morgen.
På farten. Det er et vandringsudtryk.
Jeg lader høre fra mig.
Pis.
Nej! Jeg vinder ikke!
GRÅDIGHED
MORD
NEDERLAG
Hov, hvad skal du bruge isen til?
Fødder. Så mange fødder.
Møg.
Det ville være skønt med musik fra et damporgel.
Der er ingen vej udenom, venner.
-Hvorfor stopper vi? -Ved det ikke.
-Jeg tager nyt på. -Du har lige taget solcreme på.
Giv mig noget mere.
Jeg har ekstra støvler med til at kaste ud.
-Som Reese. -Som Reese.
-Bog eller film? -Undskyld?
Hvem er du? Bog eller film? De er film.
-Bog. Jeg er bog. -Vi er også bog.
-Vil du have solcreme? -Ellers tak.
-Er du lige begyndt? -Ja.
Det er jeg også. Vildt spændt.
Jeg har planlagt det i et år. Siden min skilsmisse.
Siden min mor døde. Og min skilsmisse. Hvad med dig?
Bog eller film?
Bog.
-Undskyld mig. Bog eller film? -Film!
Også mig!
Hvad er hun? Off-Broadway?
Det er den ægte vandrer.
Hun tager hele Pacific Crest Trail. Alle 4.265 km.
-Hold da kæft. -Det tager over seks måneder.
-Med det tøj på? -Jep.
Jeg prøvede at snakke med hende i går aftes.
Hun ser lige gennem én.
Jeg har hørt, hun er en skør rig arving, der vandrer konstant.
Jeg har hørt, hun mistede to tæer under en slem snestorm.
Må jeg få de Wild-damers opmærksomhed?
-Film eller bog? -Det er hip som hap.
Ikke for os.
Der er en storm, der nærmer sig. Det vil blive barsk.
I har alle tilladelser og fine store rygsække,
så I må godt begynde jeres vandring, men første dag bliver slem.
Sigtbarheden til støvlekast bliver dårlig,
så I bør nok overveje at begynde i morgen.
De af jer, der ikke er døde, når I har været udenfor i 20 minutter,
skal have deres stormudstyr parat.
God vandretur!
Nu er det da ligegyldigt.
-Jeg tror, jeg venter. -Også mig. Og du?
Velsagtens. Men jeg frygter, det er som med sko.
Man kan ikke få dem på igen på grund af opsvulmede fødder.
Bøger smider ikke støvler. Hav respekt for bogen.
-Snørebåndet er gået op. -Pis.
Du vil klare dig fint derude.
I behøver ikke at låse hver eneste lås herinde.
Vi er ikke mafiaen.
Bernie ville have låst hele tiden.
Bernie er her ikke.
-Vi vil gerne bevæbne os selv. -Ingen våben!
Til næste nummer tager vi digtet med...
-Efterårsdigtet? -Ja. Efterårsdigtet.
Folk elsker jo digtet.
Ja. Digtet er fantastisk.
Gå bare tilbage til arbejdet.
GØR DIG KLAR
Charlie?
Faldt du i søvn igen midt i en e-mail?
Nej, jeg drak kaffe i morges.
-Esther? -Jeg arkiverer.
Jeg stod ved arkivskabet. Du ved, hvad det betyder.
Okay, men...
LAV BALLADE
Så I det?
-Hvad? -Jeg prøver at arkivere.
Der var en besked på grisen.
Grisen?
Skal jeg komme over?
Nej. Pyt med det.
Luke?
Helt ærligt, Luke!
Er du ude bag ved, Luke?
Hold da kæft. Der er... Hej.
Der er mel. Caesar, melet gik i stykker. Posen. Melposen gik i stykker.
Er klokken fire? Ja, klokken er fire.
Klokken er fire.
-Vakler Lucy Ricardo ud nu? -Jeg ødelagde en melpose. Det bevæger sig.
Ja. Mel bevæger sig.
-Hvad sker der her? -Hvor?
Zombiecafé.
En nar spurgte om koden til wi-fi,
og en større nar gav ham den.
Du gav mig ikke koden, da jeg boede her.
Du fangede ikke min dag med narrøve.
Luke, kom og hent!
-Hvad? -Forkert vej.
Okay.
-Alt i orden? -Ja.
-Er du sikker? -Ja da.
-Hvad er det her? -En bagel delt til fire.
Hold da kæft. Jeg hader laptops.
-Hvorfor smider du dem ikke ud? -Jeg behøver ikke smide dem ud.
Jeg havde et perfekt system. Ingen kode. Så gik de helt af sig selv.
Nu sidder de i timer og ser gamle afsnit af Doctor Who.
Vi ses om en time.
-Vi slipper for det der i aften. -Hvad for noget?
Vi skulle til Liz og T.J. for at jage grøntsagskulten væk?
Grøntsagskulten smed mor og T.J. ud, fordi de syntes, at de var underlige.
-Jeg forstår dem. -Vi kunne stadig spise senere,
-medmindre du skal slås med bagepulveret. -Sjovt.
Skal jeg komme ved otte-tiden?
Fint. Så går vi til Liz og T.J. bagefter?
Luke, hvad er der?
Ikke noget. Jeg er bare lidt træt.
Jeg trænger bare til at sove.
-Er alt okay derhjemme? -Fint.
-Fint? -Fint.
Hvad laver du?
Jeg har arbejde at gøre.
Du er ejeren. Tag en pause.
Her. Sid ned.
Vil du fortælle mig, hvad der er galt?
Niks.
Okay.
Lorelai tager Wild-turen.
Film eller bog? Forskellige oplevelser.
-Bog. -En purist.
Fortsæt.
Hun tager bare...
Hun tager bare Wild-turen.
Derude. Hun fløj til Californien
-og købte vandrestøvler. -Lækre vandrestøvler?
Nej, de ægte vandrestøvler, som man kan vandre i.
Det er efter, vi... Der har været lidt...
Mellem os har det været...
Kommunikationsproblemer?
-Præcis. -Det har jeg aldrig oplevet.
-Måske ville hun holde ferie. -Ja, fra mig. Fra os.
-Nej. -Hun har skjult ting for mig.
-En fyr? -Nej. Andre ting.
Hun har...
...hun har set en terapeut. Sig ikke: "Det er på tide."
Det sagde jeg ikke, jeg tænkte det, det er sådan min hjerne virker.
Vi har skændtes, kritisereret hinanden. Det har vi ikke gjort før.
Vi har aldrig skændtes offentligt
og nedgjort hinanden og fået andre til at kigge på os og tænke:
"Ups, hvad sker der?"
-Jeg kan ikke lide, du bruger "ups." -Jeg kan ikke lide at bruge det.
Jeg har aldrig brugt det.
Nu kritiserer jeg mn kæreste og siger: "Ups."
Hvornår kommer hun tilbage?
Om tre uger. Det er det længste, vi har været væk fra hinanden.
Måske tager du fejl.
-Tror du, jeg tager fejl? -Jeg hører kun overskrifterne.
Lorelai beslutter at vandre på Pacific Crest Trail
for at tænke over tingene. Hvordan lyder det?
-Det lyder til, hun forlader dig. -Ja.
Jeg skal tilbage til arbejdet.
Kan jeg få en kop kaffe?
-Noget at spise? -Nej, bare kaffe.
-Nemlig. -Bare kaffe.
Bare kaffe.
Glædelig jul.
Snyd.
Hvornår får vi en Starbucks?
Hold nu op. Noget ved den her tur må være sjovt.
Det klistrer til ganen...
Kære Paul.
Jeg vågnede op i morges og skrev dit navn i sandet.
Hej der. Slut dig til os.
Hvad så, de damer?
Det er så kedeligt på det værelse.
Og der er intet godt at se i tv.
-Lagnerne lugter mærkeligt. -Jeg er bange for min rygsæk.
Den bliver levende om natten og slår mig ihjel.
Du skulle have købt den ikke-morderiske.
Der er en minilygte med i købet.
Vi har ingen at snakke med i uger. Vi må hellere få det hele ud nu.
-Papvin? -Gerne.
-Trader Joe's. Tre for ti. -Røverkøb.
Jeg mente, pap var lettere end flasker.
Man må ikke have flasker med.
Hvad har du med, der er ulovligt. Som du ikke burde?
Jeg tog et spejl og neglelak med.
Jeg tog skinke med.
Jeg tog nøglen til mit skab med.
Hvis Michel får brug for printerpatroner, må han gå til Staples.
Jeg er så glad for at gøre det her.
Spis, Bed, Elsk var målet, men mine miles gjaldt ikke.
Så her er jeg.
Middagen er parat. Kom bare an.
Jeg har SnackWells og VitaTops til dessert.
I har forberedt jer.
Ikke til vandring.
Hvad er din historie?
Ingen historie. Bare en pointe.
Hvem er du? Hvor er du fra?
Jeg hedder Lorelai Gilmore og kommer fra en lille by i Connecticut.
-Er du gift? -Nej.
Derfor er hun her. Jeg sagde, du var skilt.
Nej, jeg er ikke skilt.
Jeg er skilt, men ikke fra fyren, jeg er med.
Vi bor sammen.
-Han er utro. -Nej.
-Du er utro. -Nej.
Han er dum, drikker og stinker.
Godt valg.
-Nå? -Nej. Han er en god fyr.
-Slemme børn? -Vi ved ikke, om hun har børn.
Jeg har en fantastisk datter.
-Du er afhængig af Vicodin. -Nej.
Heroin? Jeg har hørt, husmødre er vilde med det.
Hvordan får man fat på heroin?
De sælger det bag Olive Garden nede ad gaden.
Jeg laver en fransk brødpizza.
-Vil I smage? -Ja.
Mig!
Jeg håber, vandreturen virker. Jeg har sådan brug for et nyt liv.
Også mig.
Jeg vil ikke længere vågne op sådan her. Jeg vil have klarhed.
Indsigt.
Jeg har ventet hele mit liv på indsigt.
Jeg har altid troet, jeg havde indsigt.
Jeg troede, jeg vidste, hvad jeg ville, og hvor jeg var på vej hen,
hvad jeg lavede og hvorfor.
Jeg var så sikker.
Men på det sidste er ting blevet disede.
Der er tiden, der går, milepæle på vej, og der er Luke.
Pludselig føler jeg, jeg står stille.
Som om hele verden bevæger sig, og jeg står bomstille.
Vi får brug for en karton til.
BLOMSTER
I AFTEN
"Det prikker i min tommelfinger hvorfra ondskab udspringer."
Rory.
Gør dig parat, Rory.
Hvad pok...
Hallo?
Er her nogen?
Hallo?
In omnia paratus.
-Hvad? -Sagde jeg ikke det korrekt?
Jep. Præcis.
Det var pokkers.
Er I gentlemen faret vild?
-Gentlemen? Hørte I det? -Jeg er fornærmet.
Skal vi finde os i det? Lade denne pige kalde os gentlemen?
Tag maskerne af.
Kære frue, man beder ikke en mand om at lade facaden falde.
Ikke uden en 20-seddel i hånden.
-Hvad laver I her? -Hun taler til os, som om hun kendte os.
Hun kender os vist godt.
Hvordan gik operationen?
Alle sygeplejerskerne var mænd. Hvornår er det sket?
Lad os lige se på dig.
-Hun ser bleg ud. -Ja. altid.
-Hun er dårligt klædt til marken. -Eller til at køre i godsvogn.
Måske udgiver hun sig for at være en dreng.
-Som Yentl. -Sig mig, tøs, er du Yentl?
Det er fredag, så...
Jeg tror, vi lige er kommet til tiden.
-Tiden til hvad? -"Til hvad?" spørger hun.
Kvindekønnet. De stiller sørme spørgsmål.
Der var et møde, min skat.
-Et møde? -En forsamling.
-En samling. -Et råd.
-En forhandling. -Polterabend.
Der var whisky.
Vi diskuterede referatet fra det sidste møde
og referatet vi tog om referatet fra det sidste møde.
-Masser af whisky. -Vi stemte.
Og vi besluttede...
...at vi ville komme og invitere dig ud.
Det er et tegn.
Petal, nej.
-Sublim! -En glemt klassiker.
-Som La Dolce Vita. -De genindspiller den med Gosling.
Først Arthur, så det. De lærer det aldrig.
Skål!
-Hvad er klokken? -Tid er et relativt begreb.
-Den er 22.15. -Tid til at køre.
-Vil du prøve? -Nej, for fanden.
Cigarer, cigarillos, e-cigaretter, e-juice.
Cigarer, cigarillos, e-cigaretter, e-juice. Cigarer, cigarillos...
En flaske til, tak.
Min mor har lært mig, at jeg kun skal drikke dyr champagne.
Det er sjovt. Din mor lærte mig det samme.
Spiller de aldrig anden musik?
I en tangoklub? Nej. De holder sig til udmeldingen.
-Det er irriterende. -Du skal lære at nyde det bedre.
Sidder servitricen ned?
Det er ikke servitricen. Det er min nye kæreste.
-Hvad hedder du nu, søde? -Doris.
Det kan vi ændre.
Det er rart at møde dig, Doris. Tjek din pung, før du går.
Jeg keder mig. Jeg tror, jeg køber klubben.
Martini, skat.
To oliven. Og for guds skyld, kom hurtigt tilbage.
-Finn, noget af en fyr, hva'? -Kun til næste tirsdag.
Hvordan har foden det?
-Jeg tror ikke, den er brækket. -Fint.
-Du er stadig en elendig danser. -Enig.
Du er godt nok smuk.
-Spar dine søde ord, Huntzberger. -Men det er du.
-Jeg går ikke med til at dele, så... -Fandens.
-Er du glad for, at jeg kom? -Hvorfor kom du?
-Det var min tur til at gå med Finn. -Selvfølgelig.
-Jeg brød mig ikke om måden, vi brød på. -Heller ikke mig.
Jeg skulle have sagt, Odette flyttede ind.
-Niks. Det var ikke aftalen. -Det ved jeg.
Du skyldte mig intet.
-Teknisk set, nej, men... -Ingen bånd.
Når vi er sammen, er vi det, ellers ikke.
-Hvordan har du det? -Okay.
Fik du ordnet det med Lorelai?
Ikke endnu. Jeg har sovet hos Lane.
-Har du ikke hørt fra hende? -Niks.
-Hvad er klokken? -Keder du dig?
Jeg kan helt ærligt sige, at jeg aldrig har kedet mig med dig.
Ja. Det gør vi godt.
Jeg har noget til dig.
Hvad er det?
-Det er en nøgle. -Til?
Til min families hus i Maine.
Det er et skønt sted. Afsides, ved vandet. Det står altid tomt.
Min far købte det kun, fordi Martha Stewart ville have det.
En forretning gik galt. Han var rasende.
Din familie er noget helt særligt.
Det er dit.
Giver du mig et hus?
Du kan bruge det.
-Så du kan skrive en bog. -Hvad?
Tag derhen. Bliv så længe, du vil. Arbejd.
Logan...
Opsynsmanden skal nok passe på dig.
Rengøringskonen kommer to gange om ugen. Hun kan lave mad til dig og handle ind.
-Det kan jeg ikke. -Jo, du kan.
Du er nødt til det. Skriv den bog.
Det er nu.
Jeg beder dig. Tag nøglen.
Gifter du dig virkelig med Odette?
Det er den dynastiske plan.
Jeg kommer. Væk. I to, skrid.
Mine damer og herrer. Jeg har købt denne klub,
og som ejer har jeg besluttet, at fra nu af spiller vi kun det her.
Ja! Rosemary Clooney konstant. Prøv at danse tango til det?
Penge er fedt.
De herrer, en razzia.
Send jeres kvinder, børn, hunde og heste ud.
Finn!
Tys ikke på mig med heste og hunde på spil.
Er det ikke bare britisk?
De har nok Hugh Grant gemt i skabet.
Jeg håber, de har værelser. Er her nogen?
Prinsesse Diana. Selvfølgelig.
-Deres Højhed. -Måske skulle vi gå et andet sted hen.
-Hvor er vi? -New Hampshire.
New Hampshire? Hvordan er vi kommet her?
Vi kørte til højre i Vermont. Jeg er sulten.
-De har vist ikke åbent. -Nej. Vi har betalt for hele stedet.
-Hvad? -Her er kun os.
Og alt det her vidunderlige sprut.
Hej, skat. Hvad hedder du?
-Du har tænkt på alt. -Med undtagelse af mad.
-Hvor er resten af dig, skat? -Hold op med at håne.
-Mon der er et køkken. -Prøv bagved.
-Kommer du, Finn? -Lige bag dig.
Jeg ved, der er et billede af Mr. Bean et sted.
-Så, værsgo. -Flere nøgler.
Du har fået dit eget værelse.
-Hvor er dit værelse? -Over for dit.
Vis mig det.
Jeg fandt det.
Gad vide hvad det her sted koster.
Jeg forstår din trang til ødemarken.
-Hej, Brenda. -Hej, Lorelai.
-Hej, Tracey. -Hej, Lorelai.
-Allie, tak for båndet. -Selv tak.
Hvor længe har du siddet der?
Jeg ser solen stå op.
Kom tilbage i seng.
Hvornår skal du tilbage?
Jeg har tid.
-Hvor meget tid? -Nok.
Jeg har et fly tilbage ved middagstid.
Regn ikke efter.
En af os er nødt til det.
Der er en skøn café nede ad gaden.
Det er ikke din elskede Lukes, men morgenmaden er pragtfuld.
Her er virkelig kønt.
-Der skulle være noget særligt. -Det var det.
Det var en perfekt aften.
Hej, Ace?
Hvad tænker du på?
Værsgo.
Nej, Jeg har sagt det til dig.
Brug det til at skrive.
Jeg har ikke brug for det. Jeg ved, hvor jeg vil skrive.
Okay.
Morgenmad lyder fint.
-Hej... -Kom nu.
Vi skal have dig hjem.
Nu kommer de. Martinis til morgenmad, børn?
-Nej tak, Finn. -Det kan kun hjælpe.
Jeg tager gerne en.
-Hvad er der sket med dig? -Spørg ham.
-Har du slået Robert? -Aner det ikke.
-Det ved han godt. -Faktisk nej.
Min næve viser tegn på strid,
men jeg kan ikke huske det egentlige angreb.
-Jeg sagde, han var fra New Zealand. -Kun en mand uden hjerte ville sige det.
Købte jeg en tangoklub i går og en Dodge Colt fra 1983?
-Jeg kender intet til Colt-bilen. -Min fjerde Colt denne måned.
-Mor vil dømme os. -Nej, hun vil ikke.
Jo, hun vil. Lad mig se dit øje.
-Det ser fint ud. -Godt.
-Jeg tager den rød. -Du kan stege din egen bøf.
Min bil er her næsten, drenge.
-Hvad? -Vi har en bil.
-To med Colt'en. -Nej, jeg har min egen bil.
Jeg skal tilbage. Jeg skal i gang.
Nej. Vi havde planlagt en hel formiddag.
Ingen er nøgen endnu. Du kan ikke bare sådan forsvinde.
Logan, sig det til hende!
Jeg tror ikke, hun lytter til mig mere.
Hvornår ser vi dig igen?
-Det ved jeg ikke. -Det betyder?
Er det farvel? Nej.
-Vi elsker dig, Rory. -Jeg elsker også jer.
Robert, du må ikke græde.
Dit øje vil hæve skrækkeligt. Her, tag din bøf.
Nu ved jeg, jeg har et hjerte,
for det er ved at briste.
Farvel, Colin.
Jeg vil savne måden, du bliver fuld på
og tilfældigt køber ting, du ikke behøver, såsom klubber og biler...
Og bed and breakfasts? Ja.
Colin.
Jeg tror, jeg vil savne dig mest.
-Det kunne vi godt høre. -Ja. Mange tak.
Forbliv fotogen, tak.
-Vi mødes på caféen. -Logan har nøglen.
-Okay, så går vi. -Gør vi?
Hvor usædvanligt.
Så det er at gå? Det bryder jeg mig ikke om.
-Sikker, du ikke vil have morgenmad? -Ja.
-Jeg vil gerne køre dig hjem. -Ja.
-Jeg fik slæbt dig med... -Nej.
Det var en frivillig rutsjebanetur.
Hvor mange piger kan sige det?
-Det virkede ikke, vel? -Alt har en ende.
Okay.
Så...
...lad os gøre det.
Hvis du ændrer mening, er huset dit.
Ingen bånd.
Du behøver ikke at komme mig til undsætning længere.
Det har du aldrig haft brug for. Det ved du.
Det ved jeg nu.
Ja, præcis sådan.
-Hun har ikke sovet siden Oregon. -Ingen har set hende spise.
Hun har slået en bjørn ud.
Jeg spiser og sover. Jeg er Carol. Jeg er advokat.
Jeg har to voksne børn. Jeg har alle mine tæer.
Jeg har ikke slået en bjørn ud. Det var en pungrotte, som fortjente det.
Godmorgen, alle sammen. Vejret er smukt i dag.
Der skulle ikke være problemer her.
Men der er dog stadig en mulighed for,
at al udendørsaktivitet, som er inspireret af en film...
...meget vel kan ende med hospitalsindlæggelse.
Det slår jeg fast.
Skid hul i den fyr. Jeg er sgu bogen!
-Vil du have solcreme? -Ellers tak.
Når det her er slut, vil jeg være så tynd!
-Allie, vent! -Jeg sænker ikke farten. Farvel, Lorelai!
Farvel, Tracey og Allie!
Send mig billeder af din gakkede by!
Det gør jeg!
-Hej. -Vis mig din tilladelse.
Vent.
Jeg troede, den lå i lommen.
Normalt gør jeg ikke det her.
Hvem gør det? Medmindre man er på flugt. Det er jeg ikke.
Jeg har en tilladelse.
-Jeg viste den til din ven. -Hvilken ven?
-Fyren, der var klædt som dig. -Han er ikke min ven.
Så han er bare en parkinspektør, der stjal dine bukser?
Han har ikke stjålet mine. Han havde sine egne.
Parkinspektører bærer ens bukser.
-Du kender ham. -Niks.
Brunt hår, hånlig stemme?
-Du må have set ham i klubhuset. -Vi har ikke noget.
I bærer uniform. Det burde I have.
-Din tilladelse? -Er der en liste?
-Jeg står på listen. -Der er ingen.
Hvordan holder I så styr på folk?
-Vi ser på jeres tilladelse. -Jeg har en.
Jeg viste den til din ven i går. Jeg kan bevise det.
Han stod her og holdt tale,
om hvordan vi ville dø på grund af vejret,
og han sagde: "I har alle tilladelser, så I kan godt gå.
-Men bør ikke." -Klogt.
Hvis jeg var der ved talen, så han min tilladelse,
for han sagde: "I har alle tilladelser", og jeg var en del af "I alle".
-Jeg er "alle" i "I alle". -Godt.
-Kan jeg gå? -Når jeg har set din tilladelse.
Jeg har min tilladelse. Den er ikke i min jeans,
og er den ikke det, har jeg nok pakket den ned.
Er den deri, er den pakket godt ned.
Åbner jeg, er det som The Hurt Locker. Ingen overlever.
Du går ikke uden tilladelse.
Kom nu.
Ih, altså.
Hvis jeg åbner, får jeg den aldrig pakket igen.
-Hvad ville du gøre på ruten? -Dø. Okay?
-Hvad skal jeg dog sige? -"Gå bare."
Hvad hedder du?
-Parkinspektør. -Okay, Park.
Jeg er kommet hele vejen fra en lille by i Connecticut
for at gå her og se på vildmarken,
se på de smukke træer, bade i krystalklare søer
og tænke enormt dybe tanker.
Jeg ved, at en flot, stor og voksen mand som dig
forstår det dybe dunkende, basale behov for at få kontakt til murmeldyr, og...
...forestil dig lige, at jeg er vildt tændt under alt det her.
Jeg er parkinspektør.
-Jeg ved ikke, hvad det betyder. -Ingen tilladelse, ingen vandring.
-Kan du bestikkes? -Ja.
-Min pung ligger i rygsækken. -Vi ses i morgen.
Vi ses i morgen.
Jeg er med.
Det er en gryderet. Den er din.
Hold op.
Jeg hader natur.
-Hallo? -Jeg var 13 år gammel.
Lorelai?
Det var min fødselsdag.
Royston Sinclair III knuste mit hjerte foran dem alle sammen.
Jeg sneg mig ind i dit skab den morgen og tog den giftiggrønne top,
som var din mors,
og som du havde pakket ind i silkepapir i dit cedertræsskab.
Jeg måtte ikke røre den.
Men jeg stjal den og tog den på med mine matrosbukser
og syntes, jeg var helt vildt smart.
Men Royston grinede. Han sagde, jeg var billig.
Han sagde, han havde været min kæreste,
fordi han var vred på Angie Morgan, og det var han ikke mere.
Han kaldte mig højrøstet og sær,
og han sagde, der var et rygte om, at jeg ikke var en Gilmore.
At jeg var gartnerens datter,
og du købte mig, fordi du ikke selv kunne få børn.
Jeg var sønderknust.
Jeg løb ud af klassen og væk fra skolen
og gik i indkøbscenteret.
Jeg sad i fødevareafdelingen
og ønskede, jeg havde råd til en pretzel, for jeg var hundesulten,
så kiggede jeg op, og der stod far.
Lige foran mig. I indkøbscenteret.
Han kom der aldrig. Den dag var han der.
Han var rasende. "Hvorfor er du ikke i skole?" spurgte han.
"Sig mig det nu, Lorelai. Hvorfor er du ikke i skole?"
Jeg forsøgte at tænke på noget,
en løgn, der gav mening, men jeg kunne ikke.
Jeg kunne kun tænke på, at i går...
...havde jeg en kæreste, der elskede mig, og i dag havde jeg ingen.
Jeg begyndte at græde. Jeg sad der bare og vrælede.
Og endelig...
...efter hvad der virkede som en evighed,
genvandt jeg kontrollen, og jeg blev rolig.
Jeg ventede.
Jeg troede, at han ville råbe, straffe mig og give mig stuearrest for altid.
Sige, han var meget skuffet over mig.
Der kom ingenting.
Endelig fik jeg nok mod...
...til at se på ham, og han stod der...
...med en pretzel.
En kæmpe pretzel med sennep på...
...og han rakte mig den og sagde: "Så går vi."
Han tog mig med i biografen.
Vi så Grease og An Unmarried Woman.
En film til mig og en til ham, sagde han.
Han købte popcorn og kanelbolsjer,
og vi sad i mørket og kiggede.
Så fulgte han mig hjem,
og gav mig sin sweater for at skjule den stjålne top,
og sagde til dig, at han havde hentet mig i skolen
og givet mig en sodavand i klubben.
Det var det. Vi snakkede aldrig om det igen.
Det var min bedste fødselsdag overhovedet.
Jeg syntes, du skulle vide det.
Tak, Lorelai.
Farvel, mor.
Sid ikke der og kig sådan på mig.
Du får den ikke, før den er kølet ned.
Det er dumt nok, jeg køber dig din egen bøf.
Det er endnu mere dumt, at jeg steger den.
Jeg puster ikke på den.
Det virker kun med Lorelai, så prøv...
Fortæller du det til nogen, anskaffer vi os en kat.
Lorelai.
-Hvad laver du hjemme? -Kom ikke nær.
Hvorfor?
Fordi jeg lugter. Hver en del af mig lugter.
Jeg vandrede ikke engang, og jeg lugter.
Jeg gik i brusebad og tog flyet hjem.
Jeg har ikke været nær en kaktus det sidste døgn.
Man skal bare tænke på at vandre, så lugter man.
-Vandrede du ikke? -Jeg fik ikke lov.
-Hvorfor? -Fordi jeg glemte ting,
jeg tapede en gryderet fast på rygsækken...
Jeg kom faktisk ikke ud at vandre.
Jeg tog af sted, men jeg ville bare finde ud af noget,
og det kunne jeg uden at vandre. Fedt nok, for Carol, den ægte vandrer,
lignede Christian Bale i The Machinist.
Hun kunne sgu pakke sin rygsæk.
-Lorelai... -Jeg ville have kaffe...
Jeg burde have vidst, det havde noget med kaffe at gøre.
Hele mit liv handler om kaffe.
I et tidligere liv var jeg nok kaffe.
Men stedet var lukket.
Jeg måtte vente og gik bagom. Der var en høj.
Jeg ved ikke hvorfor,
men jeg gik op på højen, og der var den her udsigt
og pludselig blev noget helt klart for mig.
Luke...
Stop!
-Jeg ved, hvad du gør. -Gør du?
Du gør dig parat til at forlade mig, og det er en stor fejltagelse.
-Vent, Luke... -Jeg har set tegnene i månedsvis.
-Hvilke tegn? -På du stikker af.
Distancen, terapien, og så pludselig den Wild-tur?
Skulle du vandre helt alene uden nogen anden involveret?
Ingen musikfestival eller Hello Kitty-støvler. Bare naturen.
Ja, det lød sært.
Jeg er ligeglad med, hvad folk siger. At have brug for plads er aldrig godt.
Jeg havde brug for plads med Nicole, og vi blev skilt.
Det betyder "at have brug for plads".
-Det betyder: "Brug for plads og advokat." -Luke...
Vi har været igennem for meget, du og jeg, ikke?
Det har ikke været perfekt, og der har været problemer.
Du har skjult ting for mig, og jeg for dig.
Jeg skulle dele seng med de kvinder.
Vi må lige tale om, hvad en rugemor er.
Jeg er ikke ulykkelig, okay? Jeg er ikke utilfreds.
Du tror, jeg er ulykkelig, og du kan ikke overbevises om andet.
Jeg har ikke brug for andet end det, der er her.
Jeg havde ikke drømt om, det ville ske.
At det her ville ske. Men det gjorde det.
Jeg ved, jeg ikke er let at leve med og dele hus med,
men ingen anden vil være her mere for dig end mig.
Jeg vil aldrig forlade dig eller tænke på at forlade dig.
Jeg vil gøre alt for at rette op på tingene.
Jeg går til din skøre terapeut.
Jeg åbner en franchise, hvis det er det, du vil.
Jeg leder køkkenet på din kro.
Jeg giver dig hele skabet tilbage.
Jeg tog kun halvdelen, fordi du insisterede.
Jeg tænkte alligevel, at du ville tage det tilbage.
Jeg er allerede begyndt.
-Det så pink ud. -Det var perler.
-Det er dit. Tag det. -Nej.
-Jo. -Jeg behøver det ikke.
Jo, du har!
Du behøver det. Du har brug for plads, og jeg har brug for dig. For fanden.
Vi har været igennem så meget. Jeg mener, vi har...
Vi har set hinanden gå fra person til person.
Der var Rachel, Max og Christopher!
Jeg skulle se dig gifte dig med den fyr!
Men vi klarede den. Vi kom igennem.
Jeg mener, du kan ikke gå.
-Du kan ikke bare... -Luke!
Jeg synes, vi skal gifte os.
Hvad?
-Vi har ventet for længe. -Men jeg troede...
Jeg har valgt en dato. I den her måned.
Det er på en søndag, fordi jeg ved, du har lukket.
Det er da ligegyldigt.
Det hele er planlagt.
Planlagt?
Det hele er planlagt.
Præcis den reaktion, jeg havde forventet.
Jeg burde nok finde en bedre eller en nyere.
Det gør du bare ikke.
Jeg vil bare sige til dig, før denne her kommer på,
skal du være klar over, at eneste udvej er i en ligpose.
Nu behøver vi ikke at skrive nogle ægteskabsløfter.
-To lime, som du bad om. -Tak, Jack.
Em, jeg har dårlige nyheder.
Hummer er okay.
-Hvad? -Hvad?
-Jeg talte om mine nyheder. -Hvilke nyheder?
Jeg skal tilbage til byen.
-I dag? -Ja.
Det er ærgerligt. Berta!
Jeg er så ked af det. Vi skulle på hvalfangstmuseum.
Næste gang.
Hr. Smith skal tilbage til Hartford. Find hans...
Hr. Smith skal... hans taske.
Han siger farvel.
Du burde finde folk, du kan forstå.
Jeg arbejder på det.
Kør forsigtigt.
Tak, Berta.
-Ja. Gracias, Berta. -Farvel.
Jeg ringer senere, okay?
Gid mine tre første koner havde været lige så forstående.
-Ja, det ville have hjulpet. -Jeg vil savne dig.
Selvfølgelig.
Fremstilling af lys fra kaskelothvaler
begyndte i Amerika omkring 1748.
Christopher Hussey fra Nantucket dræbte øens første kaskelothval i 1712.
Fra da af blev kaskelothvalerne øens specialitet.
Hvaler var meget vigtige for øens beboere.
Udover at producere olie til lamper blev hvaler brugt til føde,
knoglerne blev brugt til kjolebøjler, paraplyer, møbelfjedre...
-Er det en hval? -Det er en hval. Ja.
Den er stor.
-Den er stor. Meget stor. -Er den død?
Det ved jeg ikke. Hvor var jeg?
Paraplyer, møbelfjedre...
Nå ja. Paraplyer, møbelfjedre,
ridepiske, legetøj, kravestivere, fjedre i tidlige skrivemaskiner,
gardinstænger, hundehalsbånd, kløpinde,
eger, hårnåle, tandstikkere, flagstænger...
Rory, det er din bedstemor.
Jeg er ked af, jeg ikke svarede. Ja, jeg er i Nantucket,
og ja, huset er tomt, og ja, det er dit.
Berta og familien er her,
men der er rene lagener på sengen i gæsteværelset,
og der er vidunderlige retter i fryseren.
Jeg ved ikke, hvad der er i,
men Berta har lavet dem, og de er guddommelige. Ring bare.
...med Lorelai og Rory?
Hun ved, hvornår vi spiser. Hvorfor spiser I...
-...hurtigt? -Det gør vi ikke.
Du talte i telefon så længe, at du tror, vi har spist hurtigt.
-Hvem kan det være? -Emily.
Vi er godt nok populære.
Åbner du...
...mens jeg tager endnu en diskussion om håndklæder med din mor?
EMILY, OST, TAK! RICHARD
Jeg vil da varme den.
-Rory, du er ikke alvorlig. -Det er ingen middag.
Det spiser de i tyrkiske fængsler.
I vil elske det.
-Men... -Jeg laver den.
Gå ind og sæt jer. Jeg kalder, når den er færdig.
Damon, det er et imponerende cv.
Her er anbefalinger, hvis der er brug for dem.
Det er der, tro mig.
Ian Schrager som anbefaling?
-Han ansatte mig lige efter skolen. -Interessant.
Hvorfor mon du ikke blev i hans verden? Hvorfor søger du så lille et sted?
Har du skeletter i skabet?
Narkoproblemer? Bedrageriskandaler?
Spillet Rolfe i The Sound og Music for mange gange?
Jeg ville prøve en ny ledelsesstil.
Det er meget prisværdigt.
Ja. Stor guldstjerne til dig.
Vi møder andre kandidater, men du er klart med i opløbet.
-Tak, fordi du kom, Damon. -Det var rart at møde dig.
Vi ses, farvel Auf Wiedersehen, godnat
-Jeg var ubehøvlet. -Og sang falsk. Jeg er ligeglad.
Jeg kan ikke lide, andre skal arbejde her.
Heller ikke mig.
Mini Ian Schrager vil sætte fløjlsbånd op, som Chloë Sevigny snubler over.
Næste. Molly Daniel.
Hendes efternavn er et fornavn. Det hader jeg.
-Har jeg været så ung? -Nej.
-Blikkenslager. -Gå. Jeg tager den her.
Sig, vi ikke betaler for de nye vandhaner. De er afskyelige!
Okay. Hej, Ed. Kan du lige vente et øjeblik?
Molly, Michel starter samtalen.
Okay. Hej.
-Har du Kleenex med? -Ja.
Jeg ville finde dem frem.
Du hedder Molly.
Hvorfor?
Hallo?
-Jeg forhøjer med fem. -Vis.
-Tre to'ere. -Hillemænd!
Undskyld, de damer, nonner, søstre. Er Whoopi Goldberg her et sted?
Fik jeg en mønt hver gang, jeg hørte det...
Beklager, jeg forstod, I flytter.
Hr. Porter døde torsdag nat. Han var den sidste. Gud bevare hans sjæl.
Hvad med bygningen?
-Den er til salg. -Nå? Til salg?
Hvorfor? Vil du købe?
Måske. Den har en del potentiale.
Og en grævlingefamilie på loftet.
Søster Beatrice.
Ejendomsmægleren sagde, vi ikke må sige det til mulige købere.
Jeg nævnte ikke det tredobbelte mord denne gang.
Stedet er gammelt, men strukturen er solid og taget helt nyt.
-Virkelig? -Men er du interesseret, så skynd dig.
Katy Perry snusede omkring tidligere.
Hun klæder sig som en luder, men har kontanter.
Jeg går ud fra, I hellere vil have lokalt ejerskab?
For at være ærlig, hvis prisen er god, vil jeg sælge til Beelzebub.
Vi har en smuk ny bygning i Pebble Beach.
Resten af nonnerne er der. Paven er kommet forbi.
-Jeg tænker hurtigt. -Værsgo. Tag annoncen.
-Spiller du poker? -Nej. Ikke rigtig.
Katy spiller poker.
Nå, men tak.
Hej. Hvad laver du?
-Kaffe? -Is?
-Fik du min e-mail? -Ja.
Tak. Jeg har sendt dig en besked.
Jeg har fået den. Og din seddel. Tak.
-Så I gør det. -Endelig.
Dagen, hvor efterårsfestivalen starter.
-Fordi der er en hotdog-vogn? -Ja.
Bliver hotdoggene gratis, eller skal man betale selv?
Beklager, jeg er Emily Gilmores datter.
Åben hotdogvogn hele aftenen.
Et stilfuldt bryllup.
-Det bliver perfekt. -Ja.
-Og endelig sker det. -Ja. Det gør det!
Så...
Min e-mail var lang og stopfyldt med oplysninger.
Og din sms sagde bare: "Forstået."
-Der stod mere. -Ikke meget.
Jeg har brug for detaljer.
Hvad har du haft gang i?
Oplæg?
Se lige.
Det er de første tre kapitler.
De er lette. Du må have udeladt min mor.
Jeg sad ned, og det kom bare. Fløj ud.
Det er, som om historien har været i mine tanker i årevis
-og taget plads. -Som teksten til "My Sharona."
Præcis. Den har ventet på at blive skrevet ned.
Intet har før været så let at skrive.
Jeg forstår dine følelser. Det gør jeg virkelig. Her er aftalen.
Jeg vil have du læser det. Bare læs det.
Hvis du så stadig synes, det er en dårlig idé,
hvis du synes, jeg er indtrængende, så stopper jeg. Det lover jeg.
Jeg smider papirerne væk. Og slut. Ingen skade sket.
-Er det en aftale? -Rory...
Det lover jeg. Ingen skade sket.
-Du vil ikke kunne lide mig længere. -Pjat.
-Jeg vil være din Candy Spelling. -Nej da.
Okay.
Tak.
Nå...
Skal vi tale om kjoler til brudepigerne?
Du vælger.
Priscilla: Ørkenens dronning eller kropsmaling.
Jeg trænger til nogle donuts.
Nå, Serena. Udtaler jeg det korrekt?
Ja.
-Det er ikke Serenna? Som "henna"? -Nej. Serena.
Som tennisspilleren? Serena?
Faktisk så opkaldte min mor mig efter Bewitched.
Det er en sjov historie.
Nå, Serena,
først og fremmest tillykke med dit helt nye ægteskab.
Renford er som en ny mand, siden I blev gift.
Tak. Jeg tror, det skyldes saftpresning.
Nu vil du gerne være medlem af DAR.
Ja. Jeg elsker historie. Det var mit yndlingsfag i skolen.
-Hvor gik du i skole? -UC Santa Cruz.
-Det er i Californien. -Hvor solrigt!
Men jeg blev ikke færdig. Jeg begyndte på fitness meget ung.
Jeg arbejdede for Crunch og SoulCycle...
...og for Tracy Anderson i Brentwood.
Jeg flyttede østpå og fik arbejde på Equinox.
Der mødte jeg Renford.
Du godeste. Sikke et eventyr!
Du kunne optræde med det.
Hvad kender du til vores lille organisation?
Ja. Jeg har været til jeres fester.
Du har nogle fine referencer.
Rennies venner er så venlige.
Har du tid til klubben?
Med din træning og sådan?
Det vil blive min topprioritet.
-Du ved, møderne er obligatoriske? -Ja.
Og korrekt påklædning er meget vigtig. Har du handsker?
-Nej. Men jeg elsker at shoppe. -Det tror jeg gerne.
Krummer, søde.
Alt synes at være i orden.
Giv os et par dage til at overveje. Vi vender tilbage.
Men jeg må sige,
du er en henrivende ung dame, og vi har nydt at møde dig.
-Ævl! -Emily!
Du kommer ikke ind, skat.
-Det er ikke din beslutning... -Aldrig.
Det var et høflighedsmøde, fordi Renford er vigtig i vores cirkler,
og han har flere penge end Gud, skønt han betaler for tre andre hustruer.
Du ved ikke, hvad du siger.
Hold op. Det er altid det samme.
Der er trofæhustruen... Det er dig, skat...
Hun kommer ind med sit store hår og store babser
og sidder der, mens vi alle smiler
og siger subtilt spydige ting om hendes navn og familie,
hvilket hun normalt ikke forstår. Ikke sandt?
Så siger vi:
"Det var dejligt at møde dig," og vi beder hende gå, og så ler vi
og drikker te og køber en gyngestol, der måske eller måske ikke
har tilhørt Benjamin Franklins barbers fætters marve-tarm kirurg,
og vi roser hinanden for flot arbejde, så går vi hjem og glemmer alt om hende.
Det er stor omgang lort.
Emily, det sprog. Hvor kommer det fra?
Serena, du er hustru nummer fire.
Sommetider når en mand er meget gammel, er det en god position at være i,
fordi han vil være for udmattet til at finde nummer fem.
Afvent hans død.
Som Barbara Sinatra. Hun ventede på, han døde.
Men Renford er sund og rask,
og når han finder et nyt sted med fri bar,
er du fluks tilbage hos Tracy Anderson, hvilket du skulle have tænk på,
før du underskrev den groteske aftale om særeje, han gav dig.
Vi kender alt til den aftale. Vi har alle set den.
Vi drak te, og den gik rundt, og vi grinede,
og så købte vi et meget dyrt førkolonialt udskylningsapparat
og roste hinanden for flot arbejde,
og så smed vi ansøgningen fra den sidste trofæhustru væk.
Jeg mener, hun hed Pammy.
Serena, vil du være sød at vente udenfor?
Den kjole hjalp ikke!
Hvad fanden sker der?
-Jeg kan ikke længere. -Hvad?
Jeg kan ikke bruge mere tid og energi på tricks og pis.
Hvad er der med det ord?
-Hun kommer ikke ind, vel? -Selvfølgelig ikke!
Men det er ikke måden, hun ikke kommer ind på.
Der er et system, Emily. Det ved du godt.
Vi mødes, vi siger, vi diskuterer det, men nej, og de kommer ikke ind!
-Det er måden, hun ikke kommer ind på! -Det er bare...
Du siger ikke "pis" et gang til!
-Fint nok. -Emily,
du har været medlem af DAR i mange år,
og du har gjort vidunderligt arbejde.
Vi ved, du har det hårdt efter Richards bortgang.
Måske skulle bruge lidt tid på at hvile dig
og komme tilbage, når du er parat og glad for at være med igen.
Vi vil vente på dig.
-Så I siger dybest set, jeg er ude. -Dybest set, ja.
Men vi siger det ikke. Du er ude. Sådan fungerer det!
Det er dødt for mig alligevel. Det døde med Richard.
-Jeg skal finde gæstelisten! -Jeg skal tilbage på arbejde.
Caféen klarer sig. Den står i underbukser og skråler Bob Seger.
Jeg er ligeglad med gæstelisten.
-Se på listen. -Jeg har set på den.
På min side har jeg alle.
Byen, Rorys venner, min mor, min mors venner.
Du har kun Caesar.
Caesar kan ikke. Han arbejder.
Giver du ham ikke fri?
-Nej. -Hvorfor ikke?
-Så kan jeg ikke. -Luk caféen.
Det behøver jeg ikke. Jeg har ansatte, der kan holde åbent.
Uden Caesar har du kun Liz og T.J.,
-fætter Billy og onkel Brago. -Billy hvem?
-Din fætter. -Ham kender jeg ikke.
-Han kommer. -Nej.
-Nej? -Ham kender jeg ikke.
-Han har bestilt flybillet. -Men jeg har ikke... Fint.
-Sæt ham ved Caesars bord. -Tak.
Lorelai, jeg skal være færdig med at hæfte kjolen.
Du skal ikke læne dig frem,
og risikere dine Babs og Nutte falder ud foran præsten.
-Lige et øjeblik, frøken Celine. -Lucas!
Du er den næste.
Jakkesættet skal kun sidde tæt til, hvor det er nødvendigt.
Det lærte Kirk Douglas mig. Det og folkedans.
Mit jakkesæt er fint, frøken Celine.
Herfra ligner du lidt Eli Wallach.
Jeg mødte ham på Baby Doll-settet.
Han gik højt op i metode.
Han ville sige: "Se ikke på mig.
Jeg skal bevare min erotiske energi til Carroll.
Ja, hvis det er det, Kazan vil have, så er det det, Kazan vil få."
Jeg var meget attraktiv dengang. Spørg Kazan.
Hvor gammel er den kvinde?
Godt valg, Lorelai.
Han vil se smuk ud på julekortet.
-Tak, frøken Celine. -Skynd dig!
Du er den næste, Eli.
-Og dine venner? -Venner?
-Du må have venner. -Du kender dem, jeg kender.
Det er din store dag. Dit livs største dag.
Du har nået toppen. Nu kan det kun gå ned.
Nu du ved, intet venter forude, kun ligtorne og død,
er der så andre, du gerne så til dit bryllup?
Der er vel en fyr, jeg kunne invitere. En gammel kammerat.
En fyr! Gammel kammerat! Skønt! Det er er plads ved bord seks.
Han har ledsager eller går med Patty. Navn?
-Efternavnet er Sutherland. -Sutherland.
-Fornavn Kiefer. -Nå? Hedder han det?
-Jep. -Staves det ens?
-Som hvad? -Som Kiefer Sutherland?
-Det er den rigtige Kiefer Sutherland. -Nej, den rigtige.
"Chloe, kanistrene er armeret! Pis!"
Ja, den fyr.
"Russerne kører med en bombe mod Brooklyn Heights! Pis!"
Ja. Kiefer Sutherland.
"Jeg har fået sprøjtet anthrax ind. Modgiften er i de andre bukser! Pis!"
Vi var på baseballlejr sammen.
Vi kom godt ud af det. Vi fisker stadig.
-Har du aldrig tænkt på at fortælle det? -Hvornår?
Mor flytter til Pattys bord,
for jeg skal klart sidde ved siden af Kiefer Sutherland.
Det er fint. Okay, klokken tre.
Farvel.
-Jeg er tilbage om lidt. -Han kender Kiefer Sutherland!
-Den ægte? -Den eneste ene.
"Jeg er Jack Bauer. Det er mit livs længste dag.
Min kone og min elskerinde ser ens ud."
-Ham? -Ja. "Pis!"
-Smid en væk fra vores bord. -Er sket.
Vil du hente lidt is?
-Vi har ikke mere. -Okay.
-Pung. -Ja.
-Er du okay? -Ja. Bare en travl tid.
-Rocky road. -Forstået.
-Hvad nu? -Jeg skal passe kjolen.
-Brylluppet er om tre dage. -Så det haster.
Du kunne give afkald på is.
-Ud med dig. -Farvel.
Du er den eneste, der forstår mig.
Deanna!
Jeg kommer, frøken Celine!
En, to, tre og fire og fem!
Kaffen er elendig her. Jeg måtte gå langt for det her.
Er det største størrelse?
-Godt at se dig. -Tak for at presse mig ind.
Altid tid til dig.
Så, nyt kontor...
-Ja, hulen. -Hulen?
Fordi jeg gav op og gik i løvens hule. Jeg arbejder i familiens firma.
Det klæder dig. Nyt jakkesæt bag skrivebordet...
Kniv i hjertet, tøs.
-Hvordan har G.G. det? -Hun er blevet pariserinde.
Med baguette og alt.
-Hils hende, okay? -Ja.
Hvad med Lana? Er I stadig sammen?
Hvorfor ikke?
-Hvordan har du det? -Mig. Fem af fem.
-Hvad? -Beklager, det er...
Jeg så Buffy-maraton, og noget sidder fast.
-Er du okay? -Må jeg ikke besøge min far?
Jo. Det virker bare lidt formelt.
Som om du kommer med en stævning.
Mor og Luke skal giftes. Har hun sagt det?
Jeg er ikke så god med e-mails. Så måske.
Det er en byting, og du skulle vide det,
-men jeg håber ikke, du... -Dukker op?
Det gør jeg ikke. Jeg kan godt indrømme et nederlag.
Jeg ønsker hende al verdens lykke.
-Er hun registreret? -Som hvad?
Til gaver. Jeg har en skør udgiftskonto.
Jeg kan skaffe alt. En enhjørning?
-Hun fik en i går. -Jeg finder på noget andet.
Var det de store nyheder? Bryllup?
Jeg skifter lidt gear. Karrieremæssigt.
Som journalist går det ikke, som jeg håbede.
Ærgerligt, tøs. Har du brug for penge?
-Nej. -Sikker? For jeg har.
Hvad skal jeg gøre med dem?
Jeg har købt det her sæt og hver farve af Beats by Dre.
-Jeg skriver en bog. -En bog?
Jeg skriver en bog om mor og mig.
Nå? Ved Lorelai det?
-Ja. -Hvad siger Lorelai?
-Det finder jeg ud af. -Er jeg med?
-Det ville være svært at undgå. -Er min entré i en svovlsky?
Jeg er ikke helt færdig med logistikken.
Jeg synes, det er alle tiders.
Men gør mig ikke alt for ond.
Jeg var dum, men jeg elskede hende. Og dig.
-Må jeg spørge om noget? -Alt.
Hvad sagde du til, at mor opdrog mig alene?
Det var et slag i maven, hr. Bernstein.
Beklager, jeg må bare vide det.
Hvordan havde du det? Hvordan følte du det?
Din mor gjorde, hvad hun ville uden at spørge mig.
Det ved jeg, men du lader hende.
Ja. Jeg lod hende gøre det.
Efter alle de år, hvordan har du det med det?
Det stod i kortene.
Fra det øjeblik, jeg så dig med Lorelai,
kunne ingen komme imellem jer.
Derfor gifter hun sig måske.
Du er voksen. Hendes job er klaret. Nu kan hun byde en anden ind.
-Det gjorde hun ikke med dig? -Det siger jeg ikke.
Derfor var du der ikke. Hun besluttede og skubbede dig væk?
Slet ikke. Vi var så unge. Jeg var så ung, og Lorelai var som dig selv en naturkraft.
Ikke til at styre. Sikker på alting.
Det kunne jeg ikke konkurrere med. Så det gjorde jeg ikke.
Du kunne have kæmpet. Talt hende fra det.
Prøver du på det nogensinde?
Var det den rette beslutning, at hun opdrog mig alene?
Jeg tror, det var sådan, det skulle være, og at hun er enig med mig.
Det tror jeg også.
Du ved godt, jeg elsker dig, ikke?
Jo.
Vent.
-Du arbejder, jeg burde... -Nej.
-Beklager, tøs. -Det er okay.
Lad os spise sammen i næste uge. Fortæl mig mere om din bog.
Tak for kaffe.
Du har et rart kontor.
SOTHEBY'S INTERNATIONAL REALTY EJENDOMSHANDEL
Mor!
-Hvad er... -Du godeste! Det er aflyst!
-Hvad er aflyst? -Brylluppet. Jeg vidste det.
Jeg skulle have købt kjolen i sidste øjeblik.
Hvorfor tror du, det er aflyst?
-Du er her. -For at tale.
-Om at brylluppet aflyses? -Nej.
Sig det bare. Jeg mister ikke depositum.
Jeg har ikke fortalt det til nogen af den grund.
-Smart. -Jeg står ikke til ansvar.
-Fint. -Jeg har ikke taget nogen risiko.
-Jeg skal giftes. -Med Luke?
-Du sælger huset. -Hvad? Ja.
-Det passer ikke. -Hvorfor? Vil du have det?
Nej! Ved gud! Nej!
-Nej? -Undskyld, men nej.
Hvis du eller jeg ikke vil have det,
-så vil jeg sælge til nogen, der vil... -Men...
Eller nogen, der vil betale mange penge for at rive det ned. Det er også fint.
"Vis mig pengene!" Har du set Jerry Maguire?
Den var på Starz i går. Den er herlig.
Mor, stop. Hvorfor vil du ikke have huset?
Fordi jeg ikke har følt mig hjemme her, siden din far døde.
Jeg har prøvet at ændre og justere,
jeg har flyttet rundt... men det har ikke virket.
-Hvad har du flyttet? -Hvad taler du om?
-Mor, her ser ens ud. -Nej.
Bortset fra fjernsynet derovre er intet ændret.
-Er du blind? -Intet har ændret sig.
For guds skyld, hvorfor får du mig...
Det var derovre. Puderne var ovenpå.
De højstilkede glas stop ovenpå baren.
Der er ingen tang i isspanden længere.
Det var bregner. Nu er det figenblade.
Du har ret. Ingen tang. Hvor er jeg?
Lorelai, gå.
Jeg har en ejendomsmægler, der skal fotografere huset.
-Jeg har ikke tid til dig. -Hvor skal du bo?
-Nantucket. -Hvad fanden?
Hvorfor så dramatisk? Jeg kan godt lide Nantucket.
Hele din verden er her. Dine venner, klubben, DAR...
-De gamle muldvarpe! -Hvad?
-Folk ændrer sig. -Ikke du.
Du ændrer dig ikke! Der er et billede af dig på loftet,
som Dorian Grey diskuterer med copyrightadvokater.
Af og til bliver man tvunget.
Kan du huske huset, din far og jeg lejede hver sommer?
-Ja da. -Jeg har købt det.
Det var slet ikke til salg.
Jeg opførte mig som en gangster og gav et tilbud, de ikke kunne afslå.
Jeg tror, du blandede mafiametaforerne, men sætter pris på forsøget.
-Jeg betalte kontant. -Du og Katy Perry.
Jeg så, hvad huset overfor kostede og fordoblede.
Du er en utrolig forretningsmand.
De sagde ja på fem minutter og efterlod terrassemøblerne.
-Hurra for bulldoggen. -Jeg var henrykt.
Jeg havde aldrig købt noget så stort.
Din far købte huset her og vores biler.
På mine kreditkort står der stadig: "Fru Richard Gilmore."
Men sandslottet?
På sandslottet står der: "Ejer. Emily Gilmore."
Sandslot?
De sidste ejere kaldte det Konkyliehuset.
Vaginahuset var vel taget.
Sandslottet er fint.
Nu ser jeg på huset ved siden af.
Jeg vil gerne købe og få Blackstone-folkene ud.
Hvornår blev du et Mamet-skuespil?
Jeg er begyndt at drikke sherry hver eftermiddag.
Du må gerne være med.
Mor? Sæt dig.
-Hvorfor? Er der mere? -Bare sæt dig.
Hvad har du brug for Lorelai?
Jeg skal udvide Guldsmedekroen.
Jeg kan ikke, for der er vådområder, skøre byforordninger,
og mod nord er der et sært firben, der yngler to gange hvert århundrede.
Jeg kan ikke udvide eller beholde Michel,
medmindre jeg finder et andet sted, en tilbygning, og jeg har fundet det.
Det var et alderdomshjem, men de sælger.
Du har brug for penge.
-Det er den perfekte lejlighed... -Du har brug for penge.
Nonnerne vil have, det går hurtigt. Jeg ved, der er interesse.
Jeg kan ikke få et lån så hurtigt.
Så du har brug for penge.
-Ja. -Jeg henter checkhæftet.
Men jeg vil bruge Lukes franchisepenge.
Han vil ikke have dem. Sådan er han ikke.
Luke vil have et lille imperium.
Jeg ved, far efterlod ham dem, og jeg vil gerne ære fars minde,
men det kunne det her måske også.
Jeg ringer til advokaten.
Virkelig? Tak.
-På en betingelse. -Det var tæt på.
I skal besøge mig i Nantucket to uger om sommeren og en uge til jul hvert år.
I kan bo i Blackstones hus ved siden af.
Mener du det?
Går du med til det, får du pengene.
Hvis ikke, må du hellere slippe af med de firben.
Skål for livets cirkel.
Du ser meget lykkelig ud.
Det er jeg.
Det her er dumt. Vi fejrer noget.
Jeg åbner en Dom Pérignon fra 1969.
Jeg er på vej.
Jeg har en million ting, jeg skal i dag.
Jeg er her. Hvad skal jeg kigge efter?
Okay, find, sprayost.
-Fundet. -Gå til rød slik.
Gå to over havregryn og op fra ansjospasta.
Her finder du sikkerhedsnåle.
Hvad laver sikkerhedsnåle ved siden af... Fundet.
Tag en pletfjerner.
Jeg henter min kjole. Vi mødes på kroen.
Så ses vi.
-Undskyld. -Hov!
Det var vel nok en overraskelse.
-Hej. -Godt at se dig.
-I lige måde. -Hvad laver du i Stars Hollow?
Jeg besøger mine forældre i weekenden.
-Det er fint. -Det er meget fint.
Specielt efter Grady fik influenza og lus
-på sin første skoledag. -Hold da op.
På et døgn havde de tre børn alt. Det er sgu da grimt.
Jenny har sagt, jeg skulle komme væk.
-Hun er en helgen. -Hun er gravid.
-Igen? -Det er så kedeligt i Scranton.
Der må være meget larm hos jer.
-Ja. -Det er så fedt.
-Det ved jeg. -Tillykke.
En pige, så min søster får endelig en, hun kan shoppe for.
-Hvordan har Clara det? -Hun er i Berlin med en Wolfgang.
-Van Halen? -Gid bare.
Han er fra Buffalo. Han klatrer som en levevej.
Klatrer som på store bunker penge?
Niks. Som broer, kommunale bygninger.
De stablede dæk til rallyen,
og han klatrede op som en tændingslås.
-Hvordan skal jeg forsvare det? -Han kalder hende Ra.
Han kom på det kælenavn.
-Du hader ham. -Jeg hader ham.
Hun er ung. Hendes første kærlighed. Det vil sikkert...
Ja, jeg ved det.
-Nå... -Hvordan går det?
Mig? Okay.
Bare okay?
Der er ting, der ændrer sig for øjeblikket.
Jeg er midt i det. Jeg skriver en bog.
Du har læst dem alle, så hvad ellers?
Den handler om min mor og mig og vores liv.
-Virkelig? -Må jeg skrive om dig?
Jeg ændrer navnet for at beskytte den skyldige,
men du vil vide, det er dig.
Det ved jeg ikke. Hvad vil du sige?
At du var en pragtfuld kæreste.
At du var...
...generøs og beskyttende, rar og stærk.
Jeg gad godt, vi var mødtes, da jeg var ældre og mere moden,
havde jeg ikke mødt dig, var jeg ikke personen i dag.
Du lærte mig, hvordan sikkerhed føles.
Okay.
Du var besat af Ringene herre og var ganske forfærdelig som Sméagol.
Så slemt var det ikke.
Det var sgu godt. Der var gestikuleren.
Jeg kan godt huske det.
-Held og lykke med bogen. -Tak.
Dean!
Majsstivelse.
Betal denne gang.
Michel? Jeg plyndrer køkkenet.
Råb, når Rory kommer!
Jeg elsker de her øjeblikke.
Sookie.
Det var pornografisk.
-Du kunne godt advare. -Hvad? Jeg har råbt på dig.
-Hvornår? -Nu.
Jeg hører ikke så godt.
Jeg satte Jacksons bjørnefælde op forleden,
og alarmen gik af lige i mit øre.
-Hans hvad? -Bjørnefælde.
Han læser Det lille hus i den store skov for Martha og er dér, hvor Mor tjekker...
Hestene. Hun troede, koen var...
-Sluppet ud fra laden... -Men nej.
Hun slår den på næsen,
-men det er en bjørn. -Det er en bjørn!
Jackson tror, at alt udenfor er en bjørn
og har udstyret hele ejendommen med fælder,
der spiller "Welcome to the jungle" når man træder på dem,
og jeg jager Cogburn, vores hane, og så voilà!
Som Panama om igen.
Det var så højt, at naboerne hørte det og tilkaldte politiet.
Jeg måtte ud af fængslet, før jeg kunne sige:
"Du må komme af med det."
Fængsel?
Strisserne troede, jeg var brudt ind i huset.
-Hvorfor? -De spurgte mig,
-om jeg var brudt ind, og jeg sagde: "Ja." -Hvorfor?
Jeg troede, de sagde: "Har du ananasjuice?", og det havde jeg.
Hvad siger du?
Hvad er alt det her, Sookie?
Det er din bryllupskage.
Eller det er din bryllupskage.
Det skulle være din bryllupskage, men så blev det den her.
Jeg kunne ikke beslutte mig. Men det er dit Luke-bryllup.
Jeg ville sige Luke...
Se her.
-Her står der "Luke." -Fantastisk.
Den her har hatte på,
hvis du kan lide det, den her har bellis, den her har kager på toppen.
Hvis det skal være klassisk, så...
Det er min yndlings. Det er min milepælskage.
Der er du og Rory som baby i glasur.
Som i det virkelige liv.
Det er dit hus og jeep,
det er hospitalet, hvor du kørte mig, den dag vi mødtes.
Du godeste, er det...
Min fingerspids.
Du skovlede den op og smed den i din taske.
Det var en helt ny taske.
Vi tog til hospitalet, og lægen syede den på.
Du skar den af igen to dage senere.
-Det blev vores vane. -Ja.
Michel, se, hvem der er der?
-Din kælling! -Han har slet ikke ændret sig.
To år?
To år før du nedlader dig til at valse tilbage.
-Jeg tror ikke, jeg valsede... -Jeg taler nu!
Du burde skamme dig.
-Se, hvad du har gjort ved den stakkel. -Tak.
Gjort hende til en sukkende og surmulende knust skal af en person,
som ikke lader andre parkere på din plads, skønt den er lige ved siden af døren.
-Jeg... -Ikke færdig.
Og da du tog på din fantastiske rejse ud af byen,
tog du din fedtfattige, magiske müesli med dig.
Jeg tog en bøtte med. Den står bagved.
Nå? Det er vel nok sødt af dig.
Hils Jackson og børnene. Er den lige her?
Michel overdriver. Jeg er ikke knust.
Måske bare lidt krakeleret.
-Undskyld. -For hvad?
For vi skulle gøre det her sammen.
Det har vi gjort. Se dig omkring.
-Det er en ret skøn kro. -Det er det.
Jeg savner... Jeg mener, jeg elsker, hvad jeg gør.
Det er fascinerende.
Vidste du, at jeg kan bestemme jordens basiske niveau
-ved at smage på det? -Nej.
Jeg kan se mig omkring
og bare kigge på en masse folk, der spiser skidt, og tænke...
"Jonestown begyndte helt klart sådan."
Hvis de begynder at udlevere Kool-Aid, kan du altid komme tilbage.
Stadig bedste venner?
Stadig bedste venner.
-Hvad er det? -Hvad er hvad?
Hvad er...
Hvad er det? Den lugt. Er det abalone?
Måske.
Jeg fatter ikke, du lod Roy Choi... Og hvad er det? Det er Ina Garten.
-Nej! -Nej?
Er det ikke tequilakylling? Jeg har været væk fem minutter.
-To år. -Det er lige meget!
Jeg mener, nu er jeg... Hvad?
Sandwicher!
Sandwicher overalt!
Laver Rachael Ray om på mit spisekammer, eksploderer jeg.
Hov! Bank på først!
-Spiser du min müesli med fingrene? -Der er ingen skeer herinde.
-Du har spist halvdelen! -Du skal ikke dømme, skøre kvindemenneske!
-Rolig. Du bliver kvalt! -Giv mig den.
-Det er min... -Nej!
Hej, Alejandro.
Hvad laver du oppe, Berta?
Du skal gå i seng nu. Jeg varmer noget suppe.
Åh nej.
Det koger altid over, og det er umuligt at rense ovnen.
Det skal vi ikke diskutere.
Gå tilbage i seng. Af sted.
Okay. Det er din ovn.
At en voksen kvinde går gennem livet uden at kunne varme noget op er utroligt.
Hallo?
Ja, Sidney. Jeg er på vej.
Jeg skal lige varme noget suppe, så er jeg ude af døren.
Vi ses.
Han slynger sin skarpe harpun mod hvalens ryg.
Med spyd stikker de det gentagne gange i halsen, så det ikke dykker,
og får det til at forbløde så meget hurtigere.
Derefter skærer de halens sener over og immobiliserer hvalen.
Senere opfinder man en lanse,
der kombinerer dolkning
med et sprængstof, der eksploderer inde i hvalen.
Men på det her tidspunkt er det bare en masse dolkning.
Nu udgyder hvalen tonsvis af blod.
I får lige et øjeblik.
Hvor mon Right Said Fred er blevet af?
Jeg fik det af ekspedienten, men ved ikke, hvad det er.
Det er et lommetørklæde.
Det ser pænt ud.
Det er påklædningen til i morgen.
-Hvad siger du? -Drej rundt.
-Jess... -Vend dig.
-Nå? -Du er en meget flot mand.
-Godt. -Rigtig lækker.
-Jeg er med. -Som en fotomodel.
-Så er det nok, Jess. -Hej.
-Du ser godt ud. -Ja?
Jeg er kun oprigtig en gang.
-Godt, tak. -Luke!
-Alt er under kontrol. -Hvorfor banker du ikke?
-Tænk, hvis vi var nøgne? -Ti stille.
-Alt under kontrol. -Hvor skal du hen?
-Jeg skal kaste op. -Der er toilet hernede.
-Jeg vil kaste op ovenpå. -Du skal slet ikke kaste op.
Men fliserne nedenunder ødelægger mine knæ.
-Han har ret. -Jeg har kastet op på begge,
så jeg ved, hvad jeg taler om.
Hvad fanden foregår der, Kirk?
-Jeg har ødelagt dit bryllup, undskyld. -Ødelagt? Hvordan?
Udsmykningen på torvet.
Lorelai sagde, vi skulle bruge temaet fra efterårsfestivalen med høballer,
og jeg skulle bare opstille et gavebord og tage afsted,
-og det ville jeg virkelig. -Men?
Men jeg var ude at gå med Petal. Det tog lang tid at finde et sted.
-Okay. -Jeg gik omkring og jeg fik en idé!
Jeg får aldrig idéer!
Kort efter købte jeg en konfettipistol og noget klæbebånd,
og to timer efter er alt anderledes!
Helt anderledes. Jeres store dag er ødelagt.
-Slap af, Kirk. -Bare Petal var her.
Den er en stor støtte i stressperioder.
Hvis jeg kaster op ved siden af, får den det til at forsvinde.
Ti stille.
Hvad fanden laver du her?
Jeg bor her. Du ser flot ud.
-Du ligner en model. -Ja.
-Du skulle være på kroen. -Det var jeg. De har ikke Pop-Tarts.
Forsvind. Brylluppet er i morgen. Jeg burde ikke se dig. Det bringer ulykke.
Følger vi det?
-Hvad er der? -Hvorfor er hun her?
-Hun bor her? -Jep.
Du burde ikke se bruden.
-Følger vi det? -Ja.
Har du glemt vores diskussion om dagens forløb?
-Ja. -Lidt. Hvad er der med Kirk?
Han flippede ud og kastede op på toilettet ovenpå.
Det nedenunder ødelægger hans knæ.
-Tærte? -Gerne.
Du må ikke være her. Det bringer ulykke. Forstår du ikke det?
Okay, vi går.
Vi er ikke gift, og bryllupsrejsen er allerede forbi.
Tak, fordi du ikke sagde, at hendes dag er ødelagt.
-Det er så lidt. -Okay, vi går nu! Farvel.
I lod, som om I gik, og I sidder bare der og spiser.
Nej!
Jeg har aldrig forbundet Luke med traditioner.
Det ved jeg. Der er stadig meget at lære om den mand.
Hvad?
Værsgo.
Du har læst den.
Nej, det har jeg ikke.
-Du... -Jeg vil ikke læse den.
Gør den færdig. Jeg læser den, når den er færdig.
Er du sikker?
Hader jeg den, sagsøger jeg dig.
Det er god reklame.
-Sagsøg mig under alle omstændigheder. -Okay.
-Tak, mor. -Ja.
Bare en bemærkning.
Drop artiklen. Bare Gilmore Girls. Det er renere.
Gilmore Girls.
Vi bestiller pizza. Nogen ønsker?
-Gå med dig! -Med ekstra ost?
Hør her, huset er fyldt,
så jeg smutter.
-Det behøver du ikke. -Det er helt i orden.
Jeg bor hos Liz og T.J. Vi ses i morgen.
Har Liz en seng til dig?
Ingen seng, men en masse sofaer. Ved ikke hvorfor.
Er tilbage klokken ti?
Jess, se her. De tre første kapitler!
-Hvad handlede det om? -Det er mellem os.
-Mellem jer? -En arbejdsting.
Arbejdsting? Så I er kommet over det?
Jep, det er vi.
Okay, vi ses i morgen.
Glæder mig til at se dit lommetørklæde.
-Sidste stykke. -Vær nu sød.
Kom nu! Det gør ægtefolk.
Tvangsfodrer hinanden som kvæg?
-Du minder mig om kvæg. -Tag det.
Godt så.
Hvis vi sidder fast i Donner-passet og skal spise vores chauffør,
så giver jeg dig første bid, fordi vi er gift.
-Næsten gift. -Næsten gift.
-Jeg har det underligt. -Ja.
-Skal vi drikke? -Ja. Nej. Jeg ved det ikke.
-Hvis vi lugter af sprut? -Så tager vi et bad.
Det kommer ud af porerne, og folk opdager det.
Vi er ikke festaber.
Det ved jeg. Jeg er bare anspændt.
-Fortryder du? -Nej, og du?
Nej. Jeg har ting planlagt.
-Det ved jeg. -Gør du det?
Ja. Det har jeg også.
-Har du ting planlagt? -Jep.
Hvad? Ingen klamme løfter. Det har vi lovet hinanden.
Ingen klamme løfter.
"Tager du hende? Tager du ham?" "Ja." "Ja."
Og bang! Træd på glasset. Lad os spise.
-Træder du på glas? -Skal man ikke det?
-Vi er ikke jøder. -Nå?
Hvad har du planlagt?
-Flash mob. -Det er løgn!
Vi har øvet med Miss Pattys piger hele ugen.
De har T-shirts på med dit ansigt. Du vil hade det.
-Hvilken sang? -"Relax, don't do it."
-Frankie Goes to Hollywood. -Jeg gør det samme.
-Hold op! Hvilken sang? -"Hey Nineteen."
-"Hey Nineteen"? -Steely Dan.
Flash mob og Steely Dan?
-Jeg kan godt lide Steely Dan. -Det kan du ikke.
-Hvorfor? -Det er gammelmandsmusik.
Nej, det er ej.
Hvad vil din flash mob gøre?
Tabe håret, klage over deres rygge og småblunde?
-Min flash mob, min sang. -Fint nok.
Prøven i dag var rædsom.
Man kan ikke bruge Steely Dan til en flash mob.
Stort pres. Alle de folk, der kigger på os.
De venter på underholdning, den kommer ikke, det er Steely Dan.
Du er anstrengende.
Vi burde allerede være gift.
-Ja. -Ikke?
I morgen en stressende fest, som alle kan nyde undtagen os.
Det bliver okay, når vi har sagt: "Ja."
Vi skulle være stukket af. Derefter bryllup med flash mobs.
-Så er presset væk. -Ja. Steely Dan ville stadig være nederen.
Hvad?
-Det er bingoaften. -Og?
Pastor Skinner er meget længe oppe på bingoaftener.
Hej, tøs. Vågn op.
-Mere pizza? -Nej.
-Kom nu. -Hvor skal vi hen?
Vi skal giftes.
-Nu? -Nu.
-Hvad med i morgen? -Da bliver vi også gift.
-Hvad med ham? -Lad drengen sove.
ÅBN MIG
LORELAI DET ER PERFEKT!
LORELAI OG LUKE DEN 5. NOVEMBER 2016
Steely Dan?
-Jeg ved det. -Hvem bruger Steely Dan til flash mob?
-Luke. -Luke.
Jeg har skrevet til Patty. Hun ændrer til "Karma Chameleon."
-Uden at sige det? -Ja.
-Det bliver godt. -Jep.
Tænker du ikke på, hvordan en Steely Dan-flash mob ser ud?
-Nej. -Heller ikke mig.
Hvordan føles det?
Det føles...
-...rigtigt. -Ja.
Det var en lang vej.
Af og til er det lidt som en rejse.
Ja, det er det vel.
-Jeg bliver vist god til det her. -Til at være gift?
Nej, til at tømme flasken.
Det tror jeg gerne.
Nu da jeg er gift, burde du også blive det.
Du har alderen.
Så kunne vi gøre ting, som gifte damer gør.
Hvad gør de?
Som at farve håret blåt eller købe svinekoteletter.
-Bowle? -Det ved jeg ikke.
Jeg er gammeljomfruen, der for altid kigger efter mor.
Nej, det har jeg Kirk til.
Lad mig se. Hvem kan vi gifte dig med?
Jeg ved det!
-Fandt ham der Pee-wee Herman en dame? -Nej, er et sikkert bud.
Du ville gifte dig med ham som lille.
Også med Edward Saksehånd og Jerry Orbach fra Law & Order.
Din smag er alsidig.
"Rory, da vi aldrig har tid til at ses,
synes jeg, vi skal slå op. Pas på dig selv. Paul."
Hvem?
At jeg har behandlet ham på den måde. Jeg er en lort.
Nej, du er ej.
I passede ikke sammen.
Det skal man. Tro mig.
-Han finder en fantastisk person en dag. -Ja.
Det gør du også.
Hvad foregår der her?
Jeg vil bare gerne huske det hele.
Hver eneste detalje.
Mor.
Ja?
Jeg er gravid.
Oversat af Maria Kastberg