EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
-Jag förstår att de vill svalka sig. -Det är naturligt.
Men för att ta sig till poolen måste de gå i solen.
-Det gör dem varmare. -Det går inte ihop.
Det är ett gigantiskt spektakel. Jösses Amalia.
Om poängen är att svalka av sig i poolen...
Jag gillar vad du säger.
...kan de stanna hemma.
-Och ta ett bad. -Eller hur?
Logiken är felfri.
-Herregud. -Gå naken.
Samt, badvatten innehåller inte de där kemikalierna, klor och algmedel.
Och kroppsvätskorna som ska förbli onämnda.
-Barnkiss. -Jag sa onämnda.
Flera liter med barnkiss pumpas ut i poolen medan vi pratar.
-De borde inte ha en dricksfontän. -All vätska måste komma ut.
Folk tänker inte.
-Jösses. -Vadå?
Det är Pat.
STARS HOLLOWS POOL SOMMARSÄSONGEN BÖRJAR PÅ MEMORIAL DAY
SOMMAR
-Det är fritt. -Det är ett minfält.
Hej på er.
Det är okej. Det är Andrew, han bär skjorta.
-Tack för det. -Välkommen tillbaka, Rory.
Jag är bara här tillfälligt.
-Jaså? -Det är sant.
Alla i bokhandeln pratar om att du är tillbaka.
-Det är jag inte. -Okej.
Sprid ryktet.
Hej, har ni hört? Nån har vandaliserat badringshytten.
-Åh, nej. -Gångjärnen är sneda, låsen är fast,
och barnen får anfall för att de inte kommer åt sina badringar.
Välkommen tillbaka.
-Jag är inte tillbaka. -Okej.
Luke donerade pengar till hytten. Han lär bli upprörd.
Glöm Luke. Steve och Kwan flippar ut.
De är två, men när de blir arga är de som fem små koreaner,
och de riktar sin koreanska ilska mot Lane och mig.
Var är de?
Vid dricksfontänen, sen ska de ner i poolen.
-Japp. -Det ante mig.
Om ni ser nåt uppblåsbart, säg till.
-Hon ser ut att vara tillbaka. -Det är hon inte.
Det är varmt!
Jag förstår inte varför vi går hit.
-Välkommen. -Jag är inte tillbaka.
-Bra att Rory är tillbaka. -Jag vet!
Jag har alltid sneglat på kemi som huvudämne.
-Jag älskar laborationer. -Jag med.
-Bägare, klämmor. -Provrör, bunsenbrännare.
Men jag gillar filosofi, också. Metafysik? Jag får inte nog.
Jag hamnade i trubbel för fusk på ett metafysikprov.
Jag tittade in i själen hos pojken bredvid.
-Läste du metafysik? -Nej, det var Woody Allen.
-Läste Woody Allen metafysik? -Det är från Annie Hall.
-Jag tittar bara på tyska stumfilmer. -Jag minns den fasen.
-När tog du hål i näsan? -Läs konstitutionen.
Jag är 22. Jag får smycka kroppen bäst jag vill.
Du har rätt. Gör så många hål du vill.
-Tänker du sätta dig? -När jag kan.
Jag läste några bra lingvistikkurser. Det är MIT. Noam Chomsky jobbar där.
Jag har träffat, pratat och skrattat med honom. Han är min idol.
Att Noam är att älska honom.
Är den här på?
-Varför reser du på dig? -Jag ska hämta ost.
-Jag är ändå uppe. -Jag hämtar det.
Vad ska du göra i sommar innan forskarutbildningen?
Jag ska resa runt med vänner. Vi värvar röster för legalisering av gräs.
-För vad? -Det rör mänskliga rättigheter.
Det råkar bara vara gräs.
Nu lät det mindre roligt.
-Röker du gräs? -Nej.
-Vad tittar vi på? -Gengångare.
Den franska versionen?
Jag vet inte hur länge jag orkar.
Kom igen. Ta NoDoz, drick kaffe. Vi måste bryta ditt tragiska mönster.
Vilket mönster?
Vi ser ett avsnitt, sen ett halvt till,
-sen blir han trött och somnar. -Jag går upp kl. 05.00.
Sen tittar han inte förrän en vecka senare.
Då har han glömt första halvan av det övergivna avsnittet,
och hela avsnittet innan det. Då måste vi börja om igen.
Du hamnar i maratontittningsfängelset.
Jag skaffar en advokat. April, läs juridik.
Advokater är fascister.
Minns du första avsnittet vi såg?
Ja, det är ett gäng fransoser i en småstad.
-Och vissa är döda. -På riktigt?
Herregud.
FYRA NYA RÖSTMEDDELANDEN
Oj. Som en tidsmaskin. Är det konstigt att vara tillbaka?
-Jag är inte tillbaka. -Inte?
Nej, jag är här nu, men, sak samma.
Hej igen.
-Jag röker absolut gräs. -Jag anade det.
Säg inget till pappa.
Han bryr sig nog inte. Kör inte en gaffeltruck bara.
Okej. Gaffeltruck. Du har bra humor.
-Tack. -Jag har inte bra humor.
Jag försöker. Jag köpte en skämtbok.
Det är bra.
Det är svårt att ha humor på universitetet.
-April? -Jag har inte mött Noam Chomsky. Jag ljög.
Och jag har bara rökt gräs en gång.
-Jag åt så mycket ost efteråt. -Det är okej.
-Jag söker fortfarande. -Det är inget fel med det.
Jag har nog panikångest.
Kan jag hämta nåt? Vatten?
-Det är bara skumt här. -Vad menar du?
Att se dig tillbaka i ditt gamla barnrum.
Jag är inte tillbaka.
Det är som ett vykort från den riktiga världen.
-Ska vi gå ut till mamma och Luke? -Min näsring gör ont.
-Kom hit! -Strax!
Åh. "Att Noam är att älska honom." Nu fattar jag det.
April har ett litet sammanbrott.
-Va? April! -Det är lugnt. Rory tar hand om det.
Hon ser så vuxen ut, men hon är fortfarande ett barn.
Hon vill att Rory tar ut hennes näsring.
Jag tar ut den. Jag hatar den.
Hon vill åka till Tyskland. Sa jag det?
Hon gillar tysk film.
Hon bor hos några utbytesstudenter som hon har träffat.
Var skulle pengarna till Tyskland komma ifrån?
-Mig. -Allvarligt?
-Var annars? -Hon kan skaffa ett jobb.
-Jag har råd. -Säkert?
Ja.
Hon fick bara ett halvt stipendium. Du betalade mellanskillnaden.
Om hon ska gå forskarutbildningen...
-...kanske jag kan hjälpa till... -Jag fixar det.
Okej.
April är min. Jag tar hand om det.
Okej. Du tar hand om det.
Rory visar henne stressteppsvideorna.
Tack och lov för henne.
-Hej, Ace. -Väckte jag dig?
Jag önskar att det vore så.
Jag har suttit i telefon med Kina en timme.
Han vägrade prata långsammare. Tidsskillnaden tar död på mig.
Varför är det inte samma tid överallt? Tidszoner suger.
Ja, de suger.
-Allt väl? -Jag mår bra, antar jag.
Jag vet inte. Jag är på konstigt humör.
-Kan jag göra nåt? -Nej.
Jo.
Jag vet att jag kommer om ett par veckor, men...
Kom igen, ställ inte in.
Jag har Matilda-biljetter, planerat ponnyridning,
det är en freakshow i stan.
Nej, jag ställer inte in. Jag tänkte bara...
...jag gör inte mycket nuförtiden,
jag är uttråkad så jag tänkte att jag kunde komma tidigare.
Typ imorgon.
Är det okej?
Visst. Vi gör det den här veckan.
Vi gör det till nåt speciellt. Ditt favoritställe, Dorchester eller Savoy.
Måste jag bo på hotell?
Är hon i stan?
Ja.
Hur länge då?
Har hon flyttat in?
Ja.
När då?
-För ett par veckor sen. -Okej.
-Tänkte du berätta det? -Självklart.
Så du vill att jag väntar på ett hotell tills du kan smyga iväg och träffa mig?
-Nej. -Som om jag är en geisha?
-Det var orättvist. -Jag vet.
Jag visste om Odette. Jag bara...
...ett hotell... Det känns konstigt.
Det behöver det inte vara.
Kan vi inte behålla våra planer?
Kom hit om tre veckor så löser vi allt då.
Snälla?
Rory?
Okej. Ja, om några veckor.
Jag ser fram emot det.
Jag med.
Herregud. Känner du?
-Vadå? -Det är inte stekhett.
De har luftkonditionering. Vi måste inte svettas som grisar längre.
Förutom Kirks gris.
-Hej. Jag glömde säga välkommen. -Jag är inte tillbaka.
Välkommen. Jag visste att det skulle ske.
Du hade fel, för jag är inte tillbaka.
-Du ser ut att vara tillbaka. -Välkommen.
-Jämför anteckningar. Snälla. -Gillar du luften?
Första sommaren som armhålorna inte klibbar.
Det är fantastiskt.
-Känner du till Trettioårsgänget? -Nej, vad är det?
En grupp ungdomar i din ålder.
De gick på universitetet, var ute i världen
som spottade ut dem som ett tuggummi
och nu är de tillbaka i sina gamla rum, som du.
-Jag är inte tillbaka. -De umgås.
Där sitter de.
Ta fram skorna och klotet för imorgon ska ni bowla.
Jag har inte ett klot eller skor.
Kände du till Trettioårsgänget?
Ja, det gör alla. Hej, på er!
Uppmuntra inte detta.
Okej, allihop, slå er ner, tack.
Hoppas att ni uppskattar den svala luften här inne.
Och jag hoppas att ni kommer att gilla den stora nyheten som jag ska presentera.
-Låter spännande. -Säg det, Taylor.
Mina damer och herrar, Stars Hollow ska bli...
Vad sjutton är det?
-Va? -Vad sjutton är det?
-Jag hör inte vad du säger! -Det är luftkonditioneringen!
Det hörde jag.
Det känns som en jordbävning!
-Jordgubbskaka? -Va?
Du sa nåt om jordgubbskaka!
Stäng av den, Taylor!
Nu är jag sugen på jordgubbskaka!
Den sätter på och stänger av sig själv!
Det här kommer att skrämma Trettioårsgänget! De är känsliga!
Den kan behöva justeras.
Tillbaka till nyheten. Men först lite bakgrundshistoria.
Antalet sommarturister har sjunkit. Även vid poolen har intäkterna minskat,
vilket jag skyller på den senaste brottshandlingen vid badringshytten.
Badringshytten? Vad har hänt med den?
Ville inte du hemlighålla att du har skänkt den?
Jo, men det är min badringshytt.
Eventet "Lata, sköna sommardagar" närmar sig, och det hjälper till,
men vi tänkte att ett jättestort event skulle göra
att turisterna besöker oss.
Därför är jag glad att få presentera... Stars Hollow: Musikalen.
-Jag gillar det! -Det låter kul.
Det blir en förtrollande musikalhistoria om Stars Hollow.
Bok och texter av mig.
Musik av en mycket talangfull, ung kompositör.
Han har bott i Brooklyn. Nat Compton.
Nat sitter i änden av första raden. Han kommer även att regissera.
Ge honom en applåd.
Ge honom ett svärd, han är en white walker.
Svårast blir att hitta vår kvinnliga huvudrollsinnehavare.
Hon måste vara en bra sångerska, utmärkt skådespelerska,
en vig dansare, en skicklig täljare.
-Måste hon tälja? -Eller fejka det.
Hur fejkar man det?
De kommer att se att det inte blir några träspån.
Kom igen, produktionsvärdet är viktigt.
Det jag söker ikväll är frivilliga till musikalens rådgivande kommitté.
Ni ska gå på några föreställningar och ge oss idéer
som hjälper till att göra den så bra som möjligt. Vilka ställer upp?
-Det låter kul. -Vadå?
Den rådgivande kommittén. Jag tänker ställa upp.
-Har du tid? -Halv nio.
-Han frågade om du har tid! -Jag gav den till honom!
-För kommittén! -Det ordnar sig.
-Jag ska också anmäla mig! -Snälla Babette, förvarna oss.
-Det låter kul. -Jättekul.
Jag hoppas att musikalen blir lika lyckad som Taylor vill!
Återigen, förvarna oss.
Vi måste locka hit dem!
Om Taylor vill locka hit dem borde han kliva upp på scenen och dansa
i sina sladdriga kalsonger.
Helt lösryckt.
Vilka vill vara med i den rådgivande kommittén?
-Jag. -Jag med.
-Jag ställer upp. -Så, Lorelai, Tom och Sophie.
Jag kommer, Taylor.
-Jag kan klämma in det. -Jag med.
Jag gillar sammanhållningen.
Schemat kommer senare.
Sista punkten. Den här är tyvärr mindre trevlig.
Ska vi äntligen återvända till badringshytten?
Vem bryr sig om badringshytten?
-Jag är bara nyfiken. -Om du är så nyfiken, gift dig med den.
Efter 89 års drift läggs Stars Hollow Gazette ner.
-Skämtar du? -Jag kommer att sakna kupongerna.
-Jag kommer att sakna dikten. -Ja, säsongsdikten.
Varför läggs den ner? Pengar?
Nej, den gick fortfarande med vinst.
Men tidningens redaktör, Bernie Roundbottom...
Kom igen.
Bernie har gått i pension och ingen är kvalificerad att ta över.
-Okej. -Den höll igång länge.
Åttionio år är inte dåligt.
Är jag den enda som är chockad över nyheten?
Jag tog upp att Gazette kanske måste läggas ner
på ett tidigare möte, innan du kom tillbaka.
Jag är inte tillbaka.
Jag trodde att Trettioårsgänget hade berättat det för dig.
Jag umgås inte med dem.
Om det inte är nåt mer som nån vill ta upp...
Badringshytten, då?
Seriöst? Skaffa ett rum.
Hurså? Den är sönder och borta för säsongen.
Har de hittat de som förstörde den?
Undrar hur Lukes och badringshyttens barn kommer att se ut.
Kan du hålla tyst?
Ursäkta, allihop.
Nästan allihop.
Att lägga ner Stars Hollow Gazette så här,
med dess traditioner och all historia,
utan att ens kämpa det minsta lilla, känns...
...fel.
De lägger ändå ner. God kväll!
Vänta, min badringshytt, då?
-Den väntar på dig i sängen. -Håll tyst, Bootsy.
-Din anonyma täckmantel är röjd. -Då får det vara.
Om ingen bryr sig, tänker inte jag heller göra det.
Så ska det låta.
Vilken tryckande hetta det är idag.
Kvavt. Det är vad det är.
Brandon? Jag har slut.
Tack, Brandon.
Jag är galen i honom.
Ja, många återvändande favoriter idag.
-Där är gamle Butter Butt. -Och vår gode vän, Back Fat Pat.
-Kommer han ifrån Marylands Back Fats? -Jag tror att så är fallet.
Jösses, de gjorde stor skada på badringshytten.
-Går den att laga? -Jag försöker.
Ursäkta, mr Hasselhoff?
LIVVAKT
-Jag vill inte prata om tröjan. -Okej.
Lite till höger, tack, Dewey.
När solen flyttar sig vore det bra om du flyttar parasollet.
-Ja, m'lady. -Jag lärde honom att säga det.
Du är skamlös.
Hallå! Dyk inte från kanten! Det finns regler!
Okej, nu är det nog. Upp ur poolen, allihop.
Kom igen. Upp med er.
Ge en man en livvaktströja så stiger det honom åt huvudet.
Jag är trött. Jag tror att jag tar en tupplur, Brandon.
-Ja, Khaleesi. -Åh, det är också bra.
Sov gott.
-Hej, du är tillbaka! -Nej.
-Jag pratar med Michel. -Hej, Michel.
Hallå, Rory. Ja, jag kom tillbaka igår.
Hur är det på värdshuset? Bra?
Bra. Frederick tvingar hit mig för att vara nära barn
så att jag vänjer mig tills vi gör vårt eget.
Är det rätt, "gör dem"?
-Eller skaffar dem. -Strunt samma.
Faderskapet kommer att bli låtsaslekar för mig.
Okej, hej då.
Oj.
Han ringde inte och sa att han var tillbaka.
-Han är fransman. -Det är mycket mer än så.
Stars Hollow Gazette var den första tidningen jag läste.
Gazette.
Min kärlek till ord kom därifrån.
-Herregud. -Vadå?
-Ankommande. -Hej, där.
-Hej, Pat. -Hallå, Pat.
-Välkommen tillbaka. -Jag är inte tillbaka, Fat... Nej, Pat.
Är ni poolmänniskor? Det hade jag aldrig trott.
-Du... -Nej...
-Bara ibland. -Typ.
-Jag måste gå. -Okej.
-Vi ses, Pat. -Vi ses.
Det är så stressande att vara här.
Dewey? Justera.
Det ser kul ut.
All information finns här.
Håll fast i notbladen och ge järnet.
Hallå.
-Hallå. -Hej.
Hej, Babette. Hej, Patty.
Vi jobbar!
Här är dina notblad, mr Lång, Mörk och Wow?
-Ja, redo. -Heter du Kevin?
Fint, men jag tror att jag ringer dig imorgon.
Nej, Babette.
Där är kön. Lycka till, Kevin.
-Tack så mycket. -Ja, vilka kärleksdödare.
Uppmuntra henne inte.
Gå, försvinn snabbt.
Lorelai!
-Jösses. -Känner vi henne?
Claudia!
-Herregud. Hej! -Hej.
Ska du också provspela?
Nej, jag gick bara förbi med min dotter.
-Är det här Rory? -Ja, det är det.
Rory, det här är Claudia.
-Hallå. -Min terapeut.
Hallå!
-Hej. Är du involverad i det här? -Jag är med i den rådgivande kommittén.
Kan du lägga in ett ord för mig till regissören?
Absolut.
-Allt är till hjälp. -Jag antar det.
Så, bryt nåt.
Va?
-Ska hon hjälpa dig? -Jag tror det.
Du är helt körd.
Jag svävar på moln. Vi har hittat vår kvinnliga huvudroll.
-Så bra. -Jag kunde knappt tro hennes meriter.
Hon sjunger, dansar och täljer.
Titta på henne. Och titta på spirorna.
Hon är den vackraste kvinnan jag nånsin har sett.
Bortsett från nuvarande sällskap, va?
Nej, hon är den hetaste kvinna jag nånsin har sett.
Och hon var Kinky Boots.
-Du menar att hon var med i Kinky Boots. -Hon hade huvudrollen.
Hon var Kinky Boots.
Men hon hette inte det.
Ingen karaktär heter Kinky Boots. Jag såg föreställningen.
Jag såg den också.
Ursäkta mig, jag måste återgå till jobbet.
Stars Hollow sätter upp en stor musikal, och ingen från Gazette skriver om det.
Varför? För Stars Hollow Gazette finns inte längre.
-Det suger. -Det suger? Är det allt?
Hon var Kinky Boots.
Hon var med i Kinky Boots! Ingen heter det!
-Det här är inte rätt. -Nej. Jag såg den två gånger.
Stars Hollow Gazette kan inte läggas ner.
Det är inte Spotlight på Boston Globe.
Den kommer inte avslöja en kabal av sodomitpräster,
men vi har bara en präst i stan. Han är en bra man.
Det är inte Gazettes fel.
-Vi ses hemma. -Gå och ta dem!
Hej, världen, letar ni efter mig?
Taylor, lägg inte ner Stars Hollow Gazette!
-Vad var det? -Khaleesi pratar.
Det räcker, Brandon. Lägg inte ner Gazette.
Den är 90 år gammal och betydelsefull för många.
Säg det till Bernie Roundbottom.
Fiske i Boca Raton är tydligen mer meningsfullt för den otacksamma människan.
Allt som saknas är en redaktör, va? Nån som styr skutan? Jag är tjejen!
Får jag be om dina kvalifikationer?
-Jag är här. -Det är en bra början.
Jag har en examen i journalistik från Yale. Vad sägs om det?
Inte dåligt, men jobbet kommer att ta av din tid med Trettioårsgänget.
-Har du tänkt på det? -Jag vänjer mig.
-Ska vi diskutera lönen? -Jag antar att det inte är nån lön?
Du får jobbet. Jag ska presentera dig för personalen.
Led vägen.
Goda nyheter, allihop!
Vi har hittat vår redaktör och Gazette är räddad.
Vissa av er känner henne.
Rory Gilmore, examen från Yale och professionell journalist.
Hon börjar direkt.
Det kan ta henne ett tag att lära sig era namn,
men jag vill att ni samarbetar med henne
och ger henne 100 % av era kunskaper och färdigheter,
precis som med Bernie Roundbottom. Välkomna henne till gruppen.
Hej, jag heter Rory.
-Esther. -Charlie.
Bra. Jag uppfattade namnen.
Ni har rum åtta och nio i fyra nätter. Ni har middag bokad ikväll kl. 18.30.
Och ta de här. Två gratisdrinkar.
-Tack så mycket. -Men jag vill inte lämna nån utanför.
Finns det några små här idag?
-Vi är små! -Jag såg er inte där.
Gratis klubbor för våra små muppar. Om ni gillar klubbor, förstås.
-Ja! -Jippi.
Ta en var. När jag säger en, menar jag två.
-Tack. -Tack. Ha en trevlig vistelse.
-Tack. -Ja.
På en skala från ett till tio, hur mycket lät jag som en pedofil?
-Sex. -Det bättrar sig.
-Lorelai. -Ja?
Vet du att jag nyss firade födelsedag?
-Självklart. -Den var en milstolpe.
-Femtio? -Fyrtio.
-Jag är inte 50. -Du är inte 40.
-Jag är inte 50. -Du var inte 17 när vi träffades.
Detta är problemet med att känna nån länge. De kan rätta dig.
-Är du nånstans i mitten? -Nånstans, ja.
Så du kanske kan bjuda mig på ett glas ikväll? För att fira?
-Visst. -Och prata?
Absolut. Låt oss prata.
Ni måste vara Mitchells! Vi har väntat på er.
Vem är den här lilla ängeln som ni har med er?
Hon ser ut att komma direkt från himlen.
Hej, kom in.
Välkomna till Hemliga baren. Vad önskas?
Gin-martini. Kall, dry, twist, tack.
Har ni George Clooney-tequila?
Den han avnjuter med kändisvänner på sina tequilafyllda kvällar?
-Vi har José Cuervo. -Umgås han med George Clooney?
Ge mig en shot José, med salt på kanten.
Ska bli.
Mycket folk idag.
Ja. Väldigt livligt.
Så...
"Min fru gråter på ovanvåningen. Jag hör bilar som närmar sig huset.
Min rådgivare, det är nog dags för dig att berätta för Don
det alla verkar veta."
-Va? -Det är från Gudfadern.
-Inte Gudfadern igen. -Den har ett citat för alla tillfällen.
-Du har ingen fru. -Allt stämmer inte.
-Och vem är Don? -Michel...
Jag slutar.
Jag har slut på citat.
Jag var inte bara på semester. Jag hade ett möte på W Hotel.
Med min erfarenhet, mina kunskaper, min charm, skratta inte...
-Jag skrattade inte. -Dörrarna står öppna för mig.
-Bra jobb, välbetalda jobb. -Jag är inte förvånad.
Tack.
Jag vill fråga innan det är slutgiltigt. Kan vi expandera Dragonfly?
Förstora, lägga till ett spa. Jag är född till att driva ett spa.
Det är ett naturreservat på ena sidan, en brandgata på andra sidan,
skyddade våtmarker på en annan sida,
och vi kan inte ha gäster i ladan om de inte äter havre.
Jag behöver mer. Mer att göra. Större ansvar. Mer pengar.
-Vi har ett barn på väg. -Har ni?
Ja, jag tror Frederick beställde ett, jag måste kolla. Hur som helst...
Jag kan inte stanna på en plats för alltid.
Jag vet.
Jag tror att jag måste ta jobbet på W.
Snuten!
Fritt!
Om jag ger dig högre lön, då?
Du betalar redan för mycket. En del av min lön tas från din.
Tror du inte att Michel ser förbi sin egen spegelbild?
Jag ser bokföringen. Jag behöver högre lön. Du behöver nån med lägre.
Kan du förneka det?
Vad gör du? Är drinken sur? Vad händer?
-Jag försöker att inte gråta. -Gråt inte.
Då gråter jag. Ingen får se mig gråta på Hemliga baren.
-Det är hemskt nog att jag är här. -Jag försöker att låta bli.
Lane, den här dumma, långsamma låten hjälper inte.
Spela nåt glatt och upplyftande, tack.
Mycket bättre!
Det var längesen jag kände sån energi och upprymdhet
på Stars Hollow Gazettes nyhetsredaktion.
Ja, det är som en Aaron Sorkin-film här.
Har du inte roligt? Det är viktigt att ha roligt.
Jag har roligt. Just nu upplever jag glädjen med MS-DOS.
Om du behöver hjälp är Esther vår datorexpert.
-Esther? -Ja?
Vad vet du om MS-DOS?
-Är det en skådis? -Nej, det är datorns operativsystem.
Jag såg det bara i Halt and Catch Fire, och jag tittade inte så noga.
Jag har instruktionerna som mr Roundbottom gav mig. Vänta.
"Starta datorn." Har du startat den?
Jag gjorde allt utom att blåsa den i örat.
"Sätt i disketten." Har du disketten?
-Det räcker, Esther. -Glad att vara till hjälp.
Det är nåt som inte stämmer.
Låt oss ta fram kulramen och reda ut det.
Dikten trycks på förstasidan, va?
-Dikten? -Ja, en dikt.
Det har funnits en dikt på förstasidan som firar säsongen
-på varje nummer som vi publicerar. -Jag vet. Jag är en läsare.
-Jag tänkte gå i en annan riktning. -En annan riktning. Okej.
Redaktörens val, antar jag. Jag överlåter det till dig.
Vi ses, Taylor.
-Kaffekannan behöver diskas. -Och en tryckluftsborr.
Hej Taylor. Jag ska bara hälsa på min lilla Perry White.
Hon jobbar. Stör henne inte för mycket.
Snuten!
Jag har haft en väldigt lång dag.
Jag med.
Ett magiskt skrivbord.
Är whiskyn gammal?
Jag tror det, eftersom det står "Spara tills kriget i Europa är över" på.
Botten upp.
Vi väckte Charlie.
Jag lämnade just baren och Michel. Det är officiellt. Han slutar.
Allvarligt?
Han ger mig tre månader att hitta en ersättare.
-Han hävdar att tiden kanske inte räcker. -Han är så ödmjuk.
-Jag kommer att sakna honom. -Jag med.
Vadå?
-Paul. -Vem?
-Kom igen. -Har du inte gjort slut än?
Vi tar ett glas till.
Skit! Vi väckte Charlie igen.
Vi klarade det.
Vårt första nummer av Gazette är redo för tidningsställen.
-Det är inte mitt första nummer. -Inte mitt heller.
Nej, men det är mitt första.
Det är en bedrift. En milstolpe. Vi borde korka upp champagne.
Det ger mig gaser.
En fråga, vad är nästa steg?
Vart ska tidningarna?
Alla företag i stan får en bunt.
Ja, men vem levererar buntarna?
Hur går det här inne?
Bra, om Eric går ut med tallrikarna när de är varma!
Kunderna trängde in honom i ett hörn.
Bra. Eric pratar om Red Sox medan maten kallnar.
-Han hatar Red Sox. -Och dig. Jag är arg på dig.
-Varför då? -Det vet du.
Är det du? Bussar du bergsmannen på mig?
Paret från New York vill veta om köttet är Pat LaFrieda.
-Va? -Är det Pat LaFrieda?
Vill paret från New York veta
om jag har malt ner och serverat Pat LaFrieda?
Säg ja.
Ge dem det här. Pats bukspottskörtel är där i.
Luke, älskling, har jag tackat dig
för att du håller i Hamburgertisdag på Dragonfly?
-Det behövs inte. -Men om det gör dig galen...
-Jag är okej. -Säkert?
-Jag försöker hålla allt rullande. -Okej.
Hej.
-Hjälp. Jag behöver hjälp. -Va?
-Med vadå? -Gazette. Nu.
Ta med promenadskor.
-Du vet att jag har ett företag! -Jag vet.
Istället för att driva dinern
är jag här och pratar om huruvida jag har malt ner en italienare
och serverat honom i maten.
Pat LaFrieda är ett New York-slakteri.
-Anställ en kock. -Jag ska.
-Snart. -Jag skaffar en nu.
Vänta. Tänker du lämna mig här?
Hallå? Eric?
Nån? Hallå?
-Har du listan? Sitter skorna bra? -Ja.
Nu gör vi det.
Du tar västra sidan, jag tar östra.
Uppfattat.
-Vart ska du? -Det är väst.
-Det är öst. -Det är väst.
Nej. Ser du? Eastside Dental. Det är öst.
Namnet på tandläkaren på Eastside Dental är...
Dr Eastside. Jösses, fattade jag det nu?
Du tar den sidan av stan,
-jag tar den här sidan. -Överens.
STARS HOLLOWS BÖCKER
BOKHANDELN SVART & VITT & LÄST
IKVÄLL: CHINATOWN INGA FONDUEGRYTOR, HIBACHIS, MIXERS
-Rory, vänta. -Vad är det?
-Var är dikten? -Det fanns inte plats.
-Hade du inte plats? -Men dikten är bra.
Dikten är tradition.
-Nu är det bara ord. -Det är artiklar.
-Artiklar? -Vem läser Gazette för artiklarna?
Tack och välkommen åter. Vi uppskattar ditt köp.
-Du ser helt slut ut. -Kallar in förstärkning.
Jag tar västra sidan, du tar östra sidan.
-Det är väst. -Det är öst.
Dewey, det är västra sidan.
Nej. Det är 38 här. Jag ska ha 40.
Jag kommer tillbaka med två.
-Jag kan inte acceptera delleveranser. -Det kan du.
Bernie Roundbottom bedrev inte affärer så här.
Det är en ny Bernie Roundbottom i stan!
Skaldjur blir bättre med åren, mrs Cassini. Det vet alla.
Jag har fått klagomål från Bootsy. Han fick inte alla.
-Jag bryr mig inte! -Och folk saknar dikten!
Bara så du vet!
Hej. Vad gör ni?
Vi gör: "Jag dricker din milkshake! Jag dricker upp den!"
-Det är från There Will Be Blood. -Filmen?
Vi älskar allt som Paul Thomas Anderson gör.
-Vi är Trettioårsgänget! -Vi ses.
Hallå?
Rory. Doyle.
-Hej, Doyle. Vad händer? -Inte mycket.
Varför förstörde du min filmrecension i Gazette?
Doyle, snälla. Jag är mitt i tidningsrundan.
Jag gjorde dig en tjänst, visst?
Du frågade om jag ville bidra. Jag sa ja, och hjälpte en vän,
sen slaktade du den som en bit kalvkött.
Din recension av Djungelboken
tog en avstickare på 20 000 ord om afrikansk kolonialhistoria.
Ska du bli anti-intellektuell nu?
5 000 av de orden var adjektiv.
-Adjektiv är inte dåliga. -Det sa du, när du var redaktör.
Jag skriver ett par saker för Michael Bay, och han gillar adjektiv.
Väljer du hans grammatiska stil framför min?
-Säger du att jag är en förrädare? -Nej.
Jag spelade snooker hemma hos honom igår, och han var cool.
-Jag har inte tid. -Vilken idiot tog bort dikten?
Hej.
Vi har tänkt att presentera oss.
Vi träffas ett par gånger per vecka, läser våra barns CV:n,
utbyter jobbtips och ger allmänt stöd. Vi är Trettioårsgängets föräldrar.
Vi ses.
Skämtar du?
-Hon var här för 20 minuter sen. -Hej.
Jag hittade nyss tidningar hos mrs Kim.
Jag hittade tidningar hos tandläkaren. Så det så.
Herregud. Vi går till samma ställen!
Sluta gå till östra sidan!
Jag är på västra sidan!
Nej! Dewey sa att detta är östra sidan!
Det är västra sidan!
Vi behöver ett bättre system!
Jag dricker din milkshake! Jag dricker upp den!
TAYLORS TRADITIONELLA LÄSKAFFÄR
Ska du med till gymmet?
Ja, jag ska bara hem och hämta grejerna.
-Bra. Vi ses där. -Okej.
Aj!
-Rory! -Aj!
-Aj, mina fötter gör ont. -Aj.
-Vad är det? -Mina fötter gör ont.
Du skulle ju ha sköna skor.
Inte ens sköna skor står emot effekterna av dödsmarschen från Bataan.
Att gå är för knäppskallar.
Jag har nyvunnen respekt för budbärare.
När jag ser UPS-killen ska jag göra honom glad.
Usch.
-Jag vill ha löneförhöjning. -Prata med min kontorschef.
-Vem är kontorschefen? -Jag.
Jag vill ha högre lön.
Efter årsbokslutet kanske du får lite.
Beställde vi kinesiskt, grekiskt och italienskt?
-Och varmkorv. -Gårdagskvällen är suddig.
Vad tittade vi på?
Var det Baby Monitor: Sound of Fear, eller Co-Ed Call Girl?
Jag skulle minnas Spelling.
De borde göra en Lifetime-film om när Tori Spelling faller på Benihana.
Teppanyaki: Dödens grill.
Just det, jag måste ringa mormor.
Brännskador får mig också att tänka på mamma.
Aj!
-Hallå? -Mormor.
-Ja? -Det är Rory.
-Rory. Hallå. -Mår du bra?
Jag tror det. Jag behöver kaffe.
Berta, be kusinerna att ge mig kaffe!
-Väckte jag dig? -Nej, jag slumrade bara.
-Är du sjuk? -Nej, jag mår bra.
Vad är klockan?
-Nästan lunchdags. -Redan?
Det är då hamnarbetare och rockstjärnor vaknar.
Har du ett nattjobb som jag inte känner till?
Nej. Var är mina glasögon?
Jag vill komma och hälsa på. När har du tid?
-Jag vet inte. Vilken dag är det? -Det är lördag.
Jag har DAR-möte på torsdag, annars är jag ledig.
-Så jag kanske kan... -Vänta lite.
Berta, var det dörren?
Förlåt, Rory. Jag måste lägga på.
Mormor.
Aj!
Jag gillar det. Det är som om du bär koskälla.
Mormor sov och det är nästan lunch.
Jag väckte henne!
Hör du mig? Jag väckte Emily Gilmore vid lunchtid.
-Jag hörde. -Det är konstigt.
Det är konstigt.
Tack för att du stöttar henne. Det har varit till hjälp.
Det var hon som slutade med terapin
och drev in den stackars kvinnan i nöjesbranschen.
-Du är ett barn. -Vänj dig.
Jag måste till Gazette. Nyheter sover aldrig. Aj.
Aj!
Välkomna till den första repetitionen av Stars Hollow: Musikalen.
Det är en förhandsföreställning för vår rådgivande kommitté,
och vissa utvalda vänner och familj.
Det kommer att bli ett riktigt nöje, men först, lite formaliteter.
Det ni kommer att få se här idag är strikt konfidentiellt.
Men i stället för att låta goda grannar som ni, signera ett juridiskt dokument,
vill jag att alla sträcker upp högra handen och säger efter mig.
Jag, Stars Hollow-teaterälskare...
...svär att jag inte ska avslöja nån del av denna musikal på något sätt...
...av respekt för de hårt arbetande skaparna av musikalen, så hjälpe mig Gud,
eller Allah, Buddha, eller vad ni än ber till.
...av respekt för de hårt arbetande skaparna av musikalen, så hjälpe mig Gud,
eller Allah, Buddha, eller vem ni än ber till.
Åh, vad vi ser fram emot det här!
Nej, upprepningsdelen är över.
Ni kommer att se att föreställningen är lite oslipad,
men Nat och jag har lagt ner vår själ i den, visst, Nat?
-Han behöver mer fiber. -Eller sista smörjelsen.
Under stolarna finns penna och skrivskiva med papper redo för era synpunkter.
Anteckna kritik eller förslag när som helst under föreställningen.
Luta er tillbaka, slappna av och njut av Stars Hollow: Musikalen.
En till för resan?
Får en man inte avnjuta ett glas whisky efter en hård arbetsdag i Stars Hollow?
Det får en man.
Men det finns ingen man i det här rummet.
Vad i... Men titta på...
Du var alltid en listig katt, Felix.
Men dina klor är inte vassa längre.
En katt har nio liv.
-Och alla mina hör till det förflutna! -Mjau.
Jag vill höra till det förflutna för att slippa en framtid med dig!
Det var lågt!
-Vad händer? -Jag vet inte!
Vänta!
Va?
Nej. Va?
Vi håller på att bygga Håller på att bygga Stars Hollow
Vi håller på att bygga Håller på att bygga Stars, Stars Hollow
Redwoodträdet, det är så högt Att det snuddar Gud i himmelen
Vi hugger det till ett matsalsbord Som lätt rymmer 11 personer
Vi håller på att bygga Håller på att bygga Stars Hollow
Vi håller på att bygga Håller på att bygga
Stars, Stars Hollow
Det ligger en flod där Vi måste ha den här
Måste döda massa bävrar Och fälla flera hjortar
Det finns ingen miljömyndighet Så vi gör som vi vill
Stars Hollow!
Ta en yxa och en bila
Han är snygg.
Och en fackellilja Och en vass lie
Ta en dolk och en klubba Och en jättestor sten
Stars Hollow!
Ta en yxa och en bila Och en hammare och kniv
Ta en fackellilja med en vass lie
Ta en dolk och en klubba Och en jättestor sten
Stars Hollow!
Vilken natt! Det är isigt där ute.
Kom in. Värm upp dig.
Ta min musköt och ammunition medan jag häller upp ett glas.
Herregud! Dina kulor är iskalla!
Det måste vara 23 minus ute.
Men du mår bra.
Min modiga soldat.
Ta det lugnt med panegyriken!
Panegyriken?
Vi stod där hela natten, men britterna kom inte.
-Jag är inte den du tror att jag är. -Det är du.
Fortsätt.
Du är jag i byxor
Och du är jag i klänning
Den sitter lite på sniskan
Jag har provat den, ska jag erkänna
Vårt möte var så sött
Och du var mogen och kurvig
Du gav mig citrusfrukter
Som jag hoppades skulle bota din skörbjugg
Det är en kärleksrevolution
I en revolutionerande tid
Du är som ingen annan
För du är min bror
Men det är inget brott
-Inte än -Tack och lov
Lafayette!
Det är en kärleksrevolution
I en revolutionerande tid
Vi ska föda upp kor och grisar
Och få honung från en bikupa
Vi ska ha 14 barn
Och hoppas att tre överlever
Det är en krigshärjad tid
Jag känner din doft Och jag vill slita av dig kläderna
Låt oss ha mycket sex
Innan britterna
Skjuter bort våra huvuden
Det är en kärleksrevolution
I en revolutionerande tid
Det är en kärleksrevolution
I en revolutionerande tid
Okej, sitt kvar, allihop.
Vi har ett snabbt kostymbyte, sen kommer industriella revolutionen.
Kan jag låna din penna?
Visst. Varför då?
Rådgivande kommittén.
Okej.
Här är vi. 1891.
Har du hört om den nya sporten som dr James Naismith skapade?
Den blir inte långlivad.
-Vad kallas den? -Basket.
Jag fick en idé idag.
-En uppfinning. -Vadå?
En maskin som diskar middagstallrikarna automatiskt.
Vilken fantastisk idé!
Jag bygger fabriken här i Stars Hollow.
-Vi kommer att bli rika! -Så länge arbetarna är nöjda.
Och orytmiska.
Yo! Inte så snabbt!
-Vänta lite. -Säger du det?
Låt mig berätta vad jag pratar om.
Jösses.
Hej, yo! Titta, jag rappar Precis som Hamilton på Broadway
Detta är ett annat sätt Att berätta stadshistorien
Skildra stadens prakt
Och få er att följa med mig Till Stars Hollow
Nej.
Magnetisk, yo! Jag är som Magneto
Igår höll jag ett möte I stans lusthus
Vi åt smörgåsar Och pratade hela natten
I slutet röstade alla på "Strejk!"
Du måste förstå Att detta förstör Stars Hollow
Och allt ditt rappande Är svårt att hänga med i
Ja, Lin-Manuel Fick stå ut med det här
Ge det tid Dina öron kommer att vänja sig
Du gav mig micken Och jag ska rocka den
Världen är en hemsk plats
Det finns skräppost och terrorism
Trånga flygplansstolar
Nya konstiga virus Pyttesmå typsnitt
Och linnen
Allt av Jeff Koons
Spam!
Inte maten
Män med hårknut!
-De där ockupant... -Radikalerna!
Priset restauranger tar för vin
Och Putin
Och Pu-Pu-Putin
Vad finns det inte att älska Med staden Stars Hollow?
Med sina blinkande lampor
Vänliga människor
Gott om parkeringar Och ett historiskt kyrktorn
Våra solnedgångar är bäst
Barnen är bedårande
Vårt avloppssystem är nytt
Våra koppellagar går att upprätthålla
Vad finns det inte att älska
Med staden Stars Hollow Hollow, Hollow
Nej. Kom igen.
Vad är problemet, Lorelai?
Vad kommer sen, en kickline?
Nej.
Jag är Nostradamus.
Allt går att älska
Med staden
Stars Hollow
Stars Hollow!
Okej. Jösses!
Var ska vi träffas och gå igenom detta? Vad händer?
Sätt dig!
Förlåt.
Åh, nej.
Ni måste skämta.
-Ska du inte ställa dig upp? -Jo, jag antar det.
-Ska du inte klappa? -Jo, jag antar det.
Ja.
Nu är det det avgörande tillfället.
Det har varit ett hårt arbete,
och Nat och jag är stolta över vad vi har åstadkommit hittills.
Men nu vill jag höra från mina pålitliga rådgivare,
och jag vill höra den osminkade sanningen, utan försköning.
Håll inte tillbaka nåt. Vi tål det.
-Föreställningen är fantastisk! -Jag visste det!
Simba, du har blivit avsatt. Buga för den nya kungen.
Den rör sig, den andas.
Lägg till en orkester, så kan ni ta den direkt till Broadway.
School of Rock. Töntar. Den här showen får ett "A".
Jag vet inget om musikaler, men den här är kul.
Boken var också bra.
Tevye, flytta på dig. Vi har en ny jude i stan.
Vi verkar vara enhälliga.
Eller är vi?
Du är väldigt tyst.
Och du har skrivit mycket på dina skrivskivor.
Skrivskivor? Behövde du fler än en?
Babette skrev också mycket.
Men jag skrev roliga betraktelser.
Hasa diga eebowai, era mormonnördar. Publiken ringer på en ny dörrklocka!
Jag har 26 till.
Då väntar vi på dina synpunkter.
Okej. Ja...
För att vara första repetitionen var den... ja.
"Ja" är ingen åsikt.
Tyckte du inte att den var charmig? Det tyckte jag.
Det gjorde jag. Den var charmig.
Jag har bara några frågor och kanske några förslag.
-Jaså? -Vad har du för förslag?
Göra den mindre perfekt?
Jag bad om den osminkade sanningen. Låt oss höra Lorelais anteckningar.
Okej. Först öppningsscenen.
Med hennes blåtira, whiskyn och den konstiga vad det nu var.
Vad handlade det om?
Öppningsscenen är ett utdrag ur en föreställning jag skrev på college
som råkade bli välsignad av min mentor, den store Edward Albee.
Ni kanske känner till honom
som författaren till en sak som heter Vem är rädd för Virginia Woolf?
-Imponerande. -Oj.
-Har du arbetat med Edward Albee? -Ja.
Jag var på Joe Allen en kväll och la manuset på Albees bord
och bad honom ringa mig med kommentarer.
Kommentarer som skulle göra det bättre än det var.
Och han ringde aldrig.
Oj!
Grattis, Taylor.
Så Edward Albee äter på Joe Allen, du lägger manuset på hans bord,
han ringer inte, och det gör honom till din mentor?
Du förstår inte teaterbranschen.
Jag gör väl inte det.
Jag ska äta om tio minuter. Är du klar?
-Rappen, då? -Vad är det med den?
-Är det här en rasgrej? -Lite.
Nej, det handlar inte om ras. Är det inte för mycket Hamilton?
-Hamilton är en hit. -Den vann miljoner Tonys.
Den är populär, men gör inte det vår grej föga originell?
Så bara för att Hamilton har rappnummer får ingen annan rappa?
Kan du vara snäll och meddela RZA och Busta Rhymes
att de inte får rappa längre?
Hur vet han de namnen?
Och inbördeskrigsnumret med den snurrande scenen?
Vad var poängen med det?
Hamilton hade en snurrande scen och det var en stor succé.
Våra liknade ett kryddställ.
Carl och Violet borde se ut som kryddor.
Kryddor? Nat, det borde vi fundera på.
Det var inte poängen.
Det numret fick en stående ovation och det är en av Nats favoriter.
Om du vill slopa det får du sno det ur hans kalla, döda händer.
Det finns nog inget annat sätt att sno nåt från Nat.
Är det ingen annan som störs av de här avstickarna?
Nej.
-Om det inte var nåt mer... -Huvudrollsinnehavaren.
-Kan vi prata om henne? -Vem? Violet?
Vad vill du? Ska hon vara mindre perfekt?
-Omöjligt. -Hon var Kinky Boots!
Rollen hon spelar. Hennes karaktär går från scen till scen,
och blir kär i varje man från olika epoker.
-Och? Sex säljer. -Hon var Kinky Boots.
Hon hade sex, typ, 26 gånger i föreställningen.
Mycket friktion. Jag trodde det skulle börja brinna.
-Jag visste inte att du var pryd. -Jag är inte pryd.
Du räknade hur många gånger hon hade sex.
Hon var Kinky Boots!
-Gillar alla henne? Violet. -Aj.
Det verkar som om stallet har ett sto för mycket för Lorelai.
-Hon har en fin röst. -Och hon var Kinky Boots!
Jag gillar dig, Kinky Boots är en musikal, ingen karaktär.
Hon var med i musikalturnén, inte på Broadway
och hon var inte Kinky Boots. Hon var Trish, fabriksarbetaren!
Jag sitter bredvid dig. Skrik inte!
Jag skriker inte. Skriker jag?
Sista saken. Abba?
Tack för att du påminde mig. Alla älskar Abba-låtar.
Men advokaten varnade att om vi gör nio Abba-låtar i slutet
kan vi försätta oss i en jobbig rättstvist.
Jag har ringt till Benny Andersson och Björn Ulvaeus från Abba...
-Har du deras nummer? -Men jag har inte fått svar.
Taylor, jag har skrivit några låtar. Ursäkta...
Nej, Sophie, fortsätt.
Jag har inte gjort nåt med dem,
men du kan få dem gratis för att sjunga i slutet om du vill.
Så snällt, Sophie.
Är de klatschiga?
-Jag kan spela en. -Gärna.
Det där är inte klatschigt.
Du har rätt. Förlåt.
Ärligt talat, alla bara kastar lovord på den här saken.
En massa lovord! Är allt toppen? Är jag en ö?
Jag antar att jag är en ö.
Och jag hinner till middagen.
Du gillar inte mig.
Du skrämde mig. Violet?
-Du gillar inte mig. -Jo.
Varför?
Har du uppträtt? Varit med i en musikal? Tagit risken?
Nej. Jo, en gång. Jag var Lucy i Milda makter.
En kväll sparkade Snobben på mig istället för fotbollen och publiken jublade.
Jag var inte Kinky Boots. Jag var Trish. Det är en biroll.
-Det är en bra roll. -Jag uppträdde mycket. I Boston.
Boston är en sjukt stor stad.
-Ja. -Alla är kritiker.
-Det var mitt jobb. -Tja.
Jag måste gå. Premiären är om en vecka. Tack för tvivlen.
Du är jättebra på att steppa!
Jag behöver inte din bekräftelse!
Vilket fynd.
Det är ett jäkla fynd. Ursäkta språket.
Tycker du inte, Emily?
Ja. Ett bra fynd!
Och det var en gårdsloppis. Inte ens en second hand-butik.
Den låg längst ner i en låda,
under en gammal brödrost och en trasig leksak.
Jag hade gärna gått på fler loppisar, men man måste gå in i folks trädgårdar.
Med studsmattor och "Kyss trädgårdsmästaren"-skyltar.
Med ert godkännande vill jag ansöka om pengar till att bekosta
en förstklassig monter för Abigail Franklins dagböcker.
När vi har kontrollerat äktheten, va?
Vi kan inte upprepa det som hände med Federalist Papers-kopian.
Där ordet "Federalist" var felstavat.
Vi stoppade checken i rättan tid.
Okej. Efter kontrollen. Är alla för?
Utmärkt. Jag startar processen.
Emily, de här knytena. Är det krabba i?
Smakar de krabba?
-Vet inte. -Inte jag heller.
Berta gör saker och jag äter dem bara.
Säger hon inte vad det är?
Jo. Hon berättar.
Herregud. Är klockan redan 15.00?
-Är den? Jag har klipptid. -Jag med.
-Samma här. -Jag antar att mötet är över.
-Hej då. -Ursäkta att vi rusar.
-Trevligt möte, vännen. -Tack.
Vilken överraskning. Visste jag att du skulle komma?
Har jag glömt? Har jag officiellt blivit en gammal tant?
Nej, inte du. Aldrig. Jag kom bara för att se om du var hemma.
Nej, Señora Emily...
Berta vet inget.
De kommer att missa sina klipptider, och det är deras fel.
-Mormor. -Ja?
Det står en tv här inne.
Ja, det gör det. Vill du ha nåt att äta?
Jag har smördegsknyten från idag och nån mystisk soppa från igår.
Nej, jag är nöjd.
Varför är det en tv här inne, mormor?
Bertas kusin hörde mig prata om en opera som skulle börja,
och det var under middagen, så de bar ner den åt mig.
-Åt du i vardagsrummet? -Ja.
På det här? Det är ett Duncan Phyfe!
Jag åt inte på soffbordet. De ställde i ordning det här.
-Är jag med i Punk'd? -Du är dramatisk.
Har du lämnat huset över huvud taget?
Självklart. Jag är inte instängd.
Men jag menar umgåtts. Inte bara gjort ärenden.
Har du träffat folk?
Jag träffade nyss tjejerna.
Jag menar inte DAR-möten. Har du gjort nåt roligt?
Ja, jag har jätteroligt.
Du sov vid lunchtid häromdagen.
Och?
Det är inte likt dig. Går du till klubben? Du och morfar brukade älska klubben.
Jag vet inte ens om mitt medlemskap är aktivt.
-Förnya det. -Varför det?
Du är för ung för att sitta framför teven och se på Matlock.
-Matlock går inte längre. -Det går i repris.
Jag tittar på PBS, inte Matlock. Jag är inte 90.
Det är det jag menar.
Du kanske ska gå ut en kväll, mingla, dansa lite, ha kul.
Jag ska gå och rädda dem.
Berta, de måste gå. De är upptagna.
Vi debatterade om Andy Griffith, död eller levande.
Sen åt vi upp smörgåsarna.
Nåt måste ha fastnat för hon mejlade mig just.
Första kontakten på länge.
Hon sa det. Vad stod det?
Nåt kul. Din morfars gravsten.
Varför mejlar hon dig om det?
-En ny är på väg. -Vad hände med den gamla?
Du menar "de gamla". Låt oss se.
Den första var Longfellow-citatet rätt på,
men utan tillskrivning till Longfellow. Den hivades.
Den andra hade tillskrivningen,
men hon ville ha ett bindestreck före. Den hivades.
Den tredje ramlade av lastbilen. Det var inte hennes fel.
Den fjärde hade bindestrecket och Longfellow,
men inga citationstecken runt citatet. Den hivades.
Det här är nummer fem.
Vill hon att vi godkänner den?
Nej. Hon vill att vi är där när den avtäcks.
Okej, då gör vi det.
Visst? Mamma? Mormor bad oss.
-Vi har inte varit vid graven på ett tag. -Jag vet.
Jag är orolig för henne.
Okej. Visst, vi går.
Tv-bord i vardagsrummet.
Det var det jag döpte dig till.
Hej då.
Rory Gilmore.
Ja, tack.
Vi har fått positiv respons nu när vi har tagit tillbaka dikten.
De är inspirerande.
Ja, vi har inte våra huvuden i bakdelen längre.
Tack för att du ringde.
Ingen cigarr?
Jag trodde att du skulle ha en fet cigarr.
Doktorn sa åt mig att dra ner på det.
Esther, Charlie, det här är Jess. Han är Luke Danes systerson.
Hallå.
Jag kommer ihåg dig, skurk.
Trevligt att se dig, Esther.
Dig med. När var det? Fyra år sen?
Kanske mer. När kom du hit?
Nu. Jag ska träffa Luke. Vi har mammaunderhåll att ta hand om.
Har du hört att hon och TJ har gått med i en sekt av misstag?
Och grönsaker är inblandade.
-Och ett kontrakt på åtta miljoner år. -Jag hörde sex.
Som redaktör för Gazette har du bättre källor än jag, mr Roundbottom.
Va?
REDAKTÖR
Jag vill höra hur du fick jobbet.
Det var det vanliga.
Jag skickade in mitt CV och tidigare jobb,
jag blev grundligt prövad, det var flera intervjuer.
Samt hårda förhandlingar om lön, förmåner och parkering.
-Frågade du Taylor? -I stort sett.
Jag vill inte att han ser mig sån här.
-Kul att se dig. -Detsamma.
-Vad sägs om lunch? -Visst.
Väldigt Lou Grant.
Sist jag kollade var korn en matgrupp.
-Botten upp. -Roundbottom upp.
Hur är det med dig? Luke säger att boktryckeriet går jättebra.
Det går okej.
Är Dave Eggers rädd?
Om Dave Eggers ens vet att vi existerar så skulle jag vara nöjd.
Och allt annat? Privatlivet?
Stabilt. Inget permanent. Du, då?
Skit.
Skrev du just "Göra slut med P"?
Vad sägs om påfyllning?
-Esther, kan du ta det? -Jag arkiverar nåt.
Du har arkiverat samma papper länge.
När du började tyckte Nora Ephron om sin hals.
Vill du fortfarande att jag tar det?
Nej. Jag kunde ha varit en utmanare.
-Du är fortfarande en utmanare. -Jaså?
Jag är pank. Bankrutt. Fattig. Jag har ingen lägenhet. Ingen bil.
-Körkortet gick ut för tre månader sen. -Lägg av.
Allt jag äger är i kartonger i tre olika delstater.
Jag har inget jobb. Ingen kredit. Inga underkläder.
-Va? -Jag hittar inte den kartongen!
-Köp nya, då. -Lyssnar du? Jag är pank!
Du kan låna pengar av mig.
Det handlar inte om att låna pengar. Det handlar om mitt liv!
Folk kommer fram och luktar på mig.
Och vad känner de?
Misslyckande. Rektor Charleston sa åt mig att ta min masterexamen
så att jag kan undervisa på Chilton. Han kände lukten.
Jag var på en intervju för en hemsida som jag hatar.
-De sa nej. De kände lukten. -Ingen känner nåt.
Paris kanske kan låta mig bli surrogatmamma.
-Hon har alltid gillat mina tänder. -Lugn.
Det är nog för sent. Jag är för gammal.
-Sluta. Det är bara en svacka. -Eller inte.
Du är författare. Svackor är normalt.
Min vän Doyle är manusförfattare i Hollywood.
Han säger alltid att jag ska skriva ett manus.
Det ska du inte göra.
Jag fick en kopia av The Mysteries of Laura. Är det en serie?
Du måste skriva nåt som du känner passion för.
Vad är det för främmande koncept du pratar om?
"Passion"? Finns det?
Hitta det som får dig att känna, så att dina läsare känner det.
-Vad får dig att känna? -Jag har tappat plånboken.
Du borde skriva en bok.
Tack för Naomi Shropshire-återblickarna. Så underbart.
-Jag vet vad du ska skriva. -Vadå?
Skriv om dig och din mamma.
-Va? -Det är en cool historia.
Den har en ståndpunkt, och det är nåt som bara du kan skriva.
Tänk på det.
Jag måste gå.
Tack för lunchen.
LORALAI GILMORE KOMMER TILL STARS HOLLOW
TAR JOBB PÅ INDEPENDENCE INN
EN VECKA SENARE...
Kommer du? Rory! Var är du? Hallå?
Tack, killar. Det ser bra ut.
Hallå, Lorelai.
Hej.
De väntar på dig på uteplatsen.
Det är mycket som händer här.
Kusinerna är här och de har egna stegar. Det är spännande.
Mrs Gilmore är så snäll, den snällaste kvinnan jag har mött...
De är utanför.
Tack.
Hej, förlåt att jag är sen.
Hallå.
-Hallå. -Jack, det här är min dotter, Lorelai.
Lorelai, det här är Jack Smith.
Hej.
-Trevligt att träffas. -Vi har träffats.
Har vi?
På Richards begravning. Jack höll tal.
Jag var god vän med din far. Vi tillbringade många timmar på golfbanan.
-En bra man. -Ja.
Han var golfspelare. Bra.
-En bra golfspelare. -Sätt er tjejer.
Jag har gjort en kanna gimlet med en vodka
som jag tog med från Ryssland. Den är jättegod.
-Vill du smaka? -Okej.
Kom inte Rory tillsammans med dig?
-Lorelai? -Jag?
-Ja, du. -Hon kommer separat.
Jack har erbjudit sig att köra oss till kyrkogården.
Så snällt.
Det är en tung dag. Jag vill bara hjälpa till.
Här har ni. Hoppas det smakar.
Tack, Jack.
Så, vem är du?
Eller, vad, var, hur... Vad gör du, Jack?
Jag är oftast pensionär. Riskkapital.
Jag åker till kontoret ibland. De gömmer sig för mig.
Och vad är... men... blank...
-...blank... -Ja?
Det flög bara ur munnen.
-Är drinken okej? -Ja. Den är gimlet-ig.
Jag är törstig. Förtorkad. Jag går och hämtar vatten.
-Jag hämtar. -Nej, det är lugnt.
Stanna här, Jack. Jag hämtar åt oss alla.
-Kommer du tillbaka direkt? -Absolut.
-Hallå? -Var är du?
Hej. Jag är på Gazette. Jag glömde bort tiden.
Stoppa pressarna, för du har en ny huvudnyhet.
Vad pratar du om?
Det är bäst att din mormor köper ett nytt tv-bord.
-Va? -Hon har en pojkvän.
-Nej. -Jack.
Jack Smith. Nya pappa Jack.
Du är på högtalartelefonen. Jag måste googla.
Kom igen, han kan inte vara hennes pojkvän.
Han går omkring som om han är det.
Sitter bredvid henne, helt bekväm, blandar drinkar på pappas drinkvagn.
-Den på uteplatsen eller vardagsrummet? -Uteplatsen.
-Det är inte så hemskt. -Hur kan det inte vara hemskt?
Vagnen där ute är en reserv. Jag associerar morfar med den i vardagsrummet.
Pappa använde båda! Jag associerar båda vagnarna med min avlidna far.
Perfekt. Det finns 54 miljoner Jack Smith.
-Så klart heter han det. -Lägg till Connecticut.
Det fick ner det till två miljoner.
Jack är ett smeknamn för John. Sök John Smith.
Nu skrattar telefonen åt mig.
-Varifrån känner hon honom? -Klubben.
-Åkte hon tillbaka till klubben? -Och han var på pappas begravning.
Pappa var inte ens begravd
och Jack var där och spred sin doft över hela mamma.
Jag är chockad. Är du det?
Ja, jag är chockad.
Jag trodde klubben var passé. Hon har inte varit där på länge.
Jag kan ha uppmuntrat henne att återvända.
-Till klubben? -Ja.
-Har du hyrt ut min mamma? -Nej.
Hon började bli isolerad.
Rory, du skickade in en ömtålig, sårad sköldpadda
till en pilsk, gråhårig honungsgrävling.
-Jag trodde hon skulle spela backgammon! -Tack vare dig
sitter hon och dricker gimlet med Jack the Zipper.
Sjukt att du missar det.
Vi träffas på kyrkogården.
Jag jobbar på en grej.
-Vad är det? -Det är en överraskning.
Jag är ivrig, men jag vill berätta det själv.
Jag vill höra nåt som inte gör mig illamående.
-Lorelai. -Jag måste sluta.
-Vi ses sen. -Hej då.
Rory möter oss på kyrkogården.
Har du problem?
-Vem är han, mamma? -Jack Smith.
Vad vet du om Jack Smith?
Allt. Vi har varit vänner i 30 år.
Vänner? Spelat golf, smuttat champagne på klubben?
Vad snackar du om?
Du vet inte allt om honom.
-Herregud. -Vad är han ute efter?
Inget. Hurså?
-Jag säger inte att han är en gold-digger. -Lorelai.
Mamma, du är ett kap. Du är sårbar.
-Du har pengar. -Han har mer.
Du är inte en gold-digger.
Jack är änkling och vi är vänner.
-Får jag inte ha vänner? -Självklart får du det.
Får alla utom jag ha vänner?
Det är bara konstigt att se honom här. Jag bearbetar det.
Det kanske är bra att du går vidare.
Jag förstår. Det är bra att jag går vidare
-för nu är jag nån annans problem. -Va?
Du behöver inte oroa dig längre för nu har jag en man i mitt liv.
Det sa jag inte.
Du är fri från allt ansvar.
-Jag menade inte... -Har du glömt din far?
Hjälp mig med övergångarna.
Jag glömmer inte Richard genom att umgås med Jack.
Jag går inte bara vidare.
Okej. Jag...
Låt oss inte lämna Jack och reservvagnen där ute.
Var är Luke idag?
Jag ska aldrig skippa frukosten.
Tänker han ringa mig om fastigheterna vi tittade på?
Vilka fastigheter?
Jag tog med din "partner" för att titta på franchiselokaler.
Det var din fars sista önskan.
-Han ville hjälpa Luke. -Luke behöver inte hjälp.
Vi var ute en halvdag tillsammans.
Bra att veta att han gärna slösar bort en sörjande änkas tid.
-När hände detta? -Sa han inget?
Jo, det gjorde han.
Pratar du och din partner ens?
-Ja, alltid. Konstant. -Ni hade kunnat lura mig.
Vi måste åka.
Jack, vi måste åka.
-Är det honungsgrävlingen? -Det är det.
-Hur var åkturen? -Cologne-doftande.
-Hej, hjärtat. -Hej, mormor.
Jack väntar i bilen. Ska vi?
Ja. Okej.
Jag trodde vi tog vänster vid Gundersons.
Jag tror det var höger vid Turners.
Jag kan vägen.
Stanley.
God eftermiddag, mrs Gilmore och damer.
-Hej. -Hallå. Är allt klart?
Ja, det är det.
Den polerades i morse.
Den kolgrå nyansen är precis rätt,
det är ett bindestreck framför Longfellow...
-Det är enkla citationstecken. -Okej.
Det skulle vara dubbla citationstecken.
Självklart.
Det var rätt förut. Varför har du ändrat det?
Jag ska undersöka det.
Jag följer med. Det här är löjligt. Det är fjärde stenen.
-Femte. -Stanna här.
-Okej. -Visst.
Nån på plats kanske kan göra det till dubbla citationstecken.
Fem stenar och fem misstag. Vad pågår?
Den tredje föll av lastbilen.
-Jag tycker citationstecknen ser bra ut. -Låt henne få som hon vill.
Mormor stöttar dig fortfarande, morfar.
Det ger mig en chans att fixa hans blommor.
Ta de här.
Vad tycker du om Queens?
Monarken eller männen som är kul att hänga med?
Stadsdelen. Jag har tittat på lägenheter.
Jag ska nog testa Queens. Det är innestället.
-Brooklyn, då? -Brooklyn är ute.
-Jag är så efter. -Man får större yta i Queens
och jag vill ha ett sovrum och en skrivhörna,
särskilt sen...
Är det det topphemliga Manhattanprojektet du har jobbat på?
-Skulle kunna vara. -Goda nyheter. Berätta.
Det är en bok.
-Har du köpt en? -Nej.
-Lånat en? Bränt en? -Nej.
Jag skriver en bok.
Jaså? Har galna Naomi ändrat sig?
Nej. Jag skriver den själv.
-Inga galna samarbeten. -Oj!
Eller hur?
Vad skriver du om? Jag dör av nyfikenhet.
Förlåt, det är bara ett uttryck.
Är det en kärlekshistoria? Deckare?
Är det en feel-good-valp-kattunge- ponnyresa tvärs över landet för att
-ta en ko till en utställning-historia? -Det är sakprosa.
Det är även valp-ponny-ko- utställningspåhittet.
Inga djur, inga påhitt.
Den handlar om dig och mig.
-Dig och mig? -Ja.
-Bekämpar vi brott? -Den handlar om vår relation.
Vår mor-dotter-grej, vänskapsgrejen.
Det är vår resa och resan du gjorde innan jag föddes.
Jag kanske har förskönat det för mycket.
Föreställ dig det här.
Det börjar. Du är 16, du är gravid.
Du packar ihop för att lämna mormors hus.
Det är en från rikedom till fattigdomsberättelse. Den har allt.
Familjeproblem, klasskriget, den självständiga kvinnan.
Jag berättar historien kronologiskt,
eller hoppar fram och tillbaka lite. Jag vet inte än, men...
-Nej. -Vad menar du med "nej"?
-Jag vill inte att du skriver om det. -Du fattar inte.
-Låt mig berätta igen. -Jag fattar. Nej.
-Varför då? -För det är mitt liv.
-Det är vårt liv. -Ja, jo, skriv din sida av det.
-Min sida. -Ja.
Vem skulle jag prata med?
Jag vet inte, mrs Muir. Hitta ett spöke.
Kom igen, mamma. Jag måste göra det här.
Du har inte min tillåtelse.
-Vi borde gå nån annanstans. -De döda har inte öron.
Men det står folk bakom oss.
Vad inspirerade dig?
Frustration. Jag pratade med Jess...
Jess? Hur sjutton blev han inblandad?
-Han var här för att hälsa på Luke. -Bra.
Jag ser fram emot Jess bild av mig. Helt perfekt.
Det är inte hans bild av dig.
-Ledsen. Skriv om nåt annat. -Nej.
Skriv om dina relationer.
-Du och Jess, du och Dean. -De ska vara med.
Glöm inte Logan, killen du inte kan släppa.
-Orättvist. -Det är mitt liv, Rory.
Jag har jobbat så hårt i många år
för att se till att folk bara vet det jag vill.
Nu ska du skriva det i en bok? Jag vill inte att mamma får veta
att jag lämnade dig i en hink i järnhandeln i kapitel sex.
-Skämtar du? -Du är 32 år.
Hon kommer ändå att be rätten att ta dig ifrån mig.
Du överreagerar.
Jaså? Vet du att din mormor kallade dig Susan
-tills du var två? -Det gjorde hon inte.
Skriv en bok om det, en mamma som lämnar ett barn
i en hink och hennes mamma går till rätten.
En bra Lifetime-film. Maggie Smith kan spela mamman.
-Kom igen, mamma. -Du har inte tänkt igenom det.
Jo, det har jag. Jag är inget barn. Det är inget infall.
Igår skrev jag utkast för de fem första kapitlen, bara så där.
-Det är ett tecken. -Vad för tecken?
Att det här är det jag ska göra.
Nej.
Jag är ledsen men jag måste.
Annars måste jag gå forskarutbildningen eller söka jobb som jag inte vill ha.
Hitta ett annat ämne.
Så jag ska inte göra nåt som kan förändra mitt liv
för att mormor inte får veta att du lämnade mig i en hink.
Är det vad detta handlar om?
-Mer eller mindre. -Men du lämnade mig i en hink!
Vet du vad? Gör vad du vill, Rory. Du är vuxen. Jag kan inte stoppa dig.
Nej, det är inte så vi fungerar. Vi är inte passiv-aggressiva.
Det är så du och din mamma är. Du ska vara på min sida.
Jag behöver det här. Fattar du inte det?
Jag fattar. Jag fattar alltid.
De senaste 32 åren har jag varit bäst på att förstå.
Sluta. Snälla, ge mig detta.
Jag kan inte. Inte den här gången.
Säg till mormor att jag hör av mig sen.
Vilka goda nyheter!
-Hej. -Hej. Hur gick det idag?
Vi hoppas på sjätte gången gillt.
-Va? -Inget kaffe?
Nej, de ska snart gå.
-De ska inte ha kaffe. -Jag vill ha kaffe.
Du gör en kanna och dricker en kopp. Slöseri.
-Jag kommer att dricka hela kannan. -Nej.
Då tar jag med kafferesterna i en doggy bag.
-Vad är problemet? -Jag bara...
-Har världen slut på kaffe? -Nej.
Är Colombia arga på Narcos och håller igen?
Okej.
Hur länge till ska du vara sån här?
-Va? -Du har varit sur länge.
-Nej, det har jag inte. -Jo.
-Kan vi ta det hemma? -Det här är hemma.
Kom igen, Lorelai. Jag försöker jobba.
Varför sa du inte att du tittade på franchiselokaler?
Är det nåt man döljer?
Jag blev påkommen idag. Jag gillar inte det.
-Du gillar inte att bli påkommen. -Nej.
Varför sa du inte att du inte går i terapi längre?
-Jag vet inte. -Varför dolde du det?
-Vet inte. -Hon sa att hon inte varit där på ett tag.
Så var har du varit?
Om ni inte går i terapi, var är du de dagar du säger att du är på terapi?
-Jag fortsatte att gå. -Du fortsatte att gå.
-Själv. -Okej. Ja.
-Tror du mig inte? -Jag tror dig.
-Luke. -Jag vet inte, okej?
Var tror du att jag var?
Hade en het affär kl. 10.30 varje tisdagsmorgon?
Det är tidigt för en lunchdejt.
Vem kan det vara med? Kanske matleverantörskillen?
Eller Lou, han som bär yllemössa även på sommaren?
Jag vet inte vem det är. Jag vet ingenting.
Jag har inte en affär.
Självklart inte. Du går i terapi ensam.
Din mamma släpade dit dig,
men sen blev du förtjust och kastade ut henne.
Det låter logiskt. Vill du ha nåt mer?
-Jag skulle vilja ha kaffe. -För i hel...
-Du tror mig inte? -Jag vet inte vad jag ska tro.
Vill du ringa min mamma och få henne att bekräfta historien?
Nej! Jag vill inte ringa din mamma.
Jag ringer inte din mamma.
-Vi gjorde en överenskommelse. -Vad för nån?
Du har ditt liv och jag har mitt.
Du håller din familj borta från mig och jag håller min borta från dig!
Jaså? Är det så det är?
Är det så två människor som är partners ska göra?
Vad fan är det här? Vad pågår?
Varför är vi så uppdelade?
Inte vet jag. Det var du som bestämde.
-Va? -Ja.
Våra liv bestämdes av dig. Jag bara hängde på.
Hur i helvete gick det till?
Vet inte. Fråga din terapeut!
Min terapeut är inhoppare i den idiotiska musikalen!
Jag är klar med terapeuten.
Du bestämde, och jag hängde på, det är så det fungerar.
Nu står vi i min diner och bråkar, och alla går ut med sin mat och dryck.
-Vart ska du? -Vart?
Jag har muffins i ugnen på värdshuset tills imorgon
för Sandra Lee ställde in för hon pratade med Ina Garten, som sa:
"Åk inte till Dragonfly. Det är hemskt!"
Sandra har haft några jobbiga år. Hon behöver inte bli utskämd av dig!
Huset bjuder ikväll. Gå!
Hon var otrolig.
Från vänstra körfältet dök galna Lorelai-ansiktet fram.
Jag har sett det förut,
men bara på skorean eller när nån prejar henne.
Och när Marla Tiptons mamma kallade dig oäkta.
Hon kastade brownies på henne med skrämmande träffsäkerhet.
En bok. Hon flippade ut över en bok.
-Så konstigt. -Hon vet att jag är författare.
Hon vet hur det är. Skriv om det du känner till.
-Du vet vad jag känner till. -Lorelai?
Lorelai, ja. Och mig. Och vårt liv.
Jag kan det på mina fem fingrar.
Det kan bli bra, men hon ville inte lyssna.
Hallå?
-Vadå? -Jag ringde just Logan.
-Va? Varför? -Vet inte.
Det bara hände. Som en reflex.
Hjälp, det är det jag gör. Jag blir upprörd och ringer Logan.
Tja, det jag brukade göra, för nu kan hon svara.
Svarar hon i hans telefon?
-Hallå? Rory? -Skit! Jag gjorde det igen.
-Skämtar du? -Nej.
Ring 112. Jag håller på att bli galen.
Är det här den jag är nu?
Den du kände i ungdomen som var smart och samlad,
hon har blivit tuggad och utspottad av livet,
och du lär aldrig se henne igen.
-Rory! Vad händer? -Fan!
Okej, du måste lugna ner dig.
-Vill du ha Lipitor? Zach har. -Nej, det behövs inte.
Jag måste vara 20 igen.
Du skulle ha sett oss igår. Det var hemskt.
Vi stod på kyrkogården och skrek på varandra.
Det var sörjande överallt omkring oss.
Deras dag var ändå inte så kul.
-Vad ska jag göra? -Hon lugnar ner sig.
Hon såg på mig så som hon ser på mormor.
Det gjorde ont. Jag menar... Jag vet inte vad jag tänkte.
Självklart vill hon inte att jag skriver om oss.
Jag kunde inte erkänna det eftersom jag så gärna vill göra detta.
-Jag är helt slut. -Du.
-Ja? -Är jag med i boken?
Börja inte.
-Självklart. -Nej, jag tar det.
-Lane. -Sluta ringa.
Vad pratar du om? Hon ringde mig.
Det var en reflex och vi ska krossa den.
Vi har Lipitor. Hon kommer inte att ringa igen.
Lane, ge henne telefonen.
-Nej. -Ge mig telefonen.
-Nej, jag skyddar dig av nån anledning. -Det är lugnt.
Okej.
-Hej. -Vad händer?
Inget. En dålig dag.
Jag har hört om kolesterolproblemet. Kom igen, Ace.
Du har ringt flera gånger idag och fyra gånger igår.
Du har lagt på varje gång. Vad är det?
Inget. Det hände en grej med mamma.
Prata med mig. Jag är här.
Jag var arg på henne och jag behövde ventilera,
och jag insåg att jag inte kan ringa dig längre.
Varför då?
-Logan! -Jag måste ta det ute.
För att hon är där.
Rory...
Hon är där.
-Ja. -Det är därför.
Så vi borde ta farväl.
-Om du vill det. -Gör det inte till min grej.
-Förlåt. -Så det var det?
Vi gör slut.
Fast vi kan inte göra slut, för vi är inget.
-Åh. -Det är jobbigt att vara vuxen, visst?
Jag undrar om Trettioårsgänget går igenom sån här skit.
Lorelai, det är Taylor.
Du är nog inte intresserad av musikalen längre,
men av artighet vill jag meddela
att Nat Compton och jag åkte till Cape Cod förra helgen
och kom på en ny sång.
Jag bjuder in alla i den rådgivande kommittén
att komma till miss Patty ikväll för att höra på den.
Men snälla... lämna attityden hemma.
MISS PATTYS BALETTSKOLA
Jag vet hur alla andras liv
Är tänkta att vara
Sen vänder sig nån om och säger
Hur är det med dig?
Och jag står här
Med munnen öppen
Och blankt sinne
Det borde ha löst sig av sig själv Vid det här laget
Mitt livs karta Borde vara tydlig och exakt
Med små röda streck
Och fina cirklar Som visar vägspärrar
Och landminor
Åh, jag är inte okrossbar
Jag går sönder just nu
Alla kanske inte får drömmen
Alla kanske inte kan kyssa grodan
Det kanske blir jag och en hund
Och den lilla stoppade delfinen På golvet
Och en liten hundlucka
Åh, jag är inte okrossbar
Jag går sönder just nu
Jag behöver vara okrossbar
På nåt sätt
Är det aldrig
Eller nu
-Vilken försämring. -Så tråkig.
-Luke? -Här inne!
Den här hyllan gör mig galen. Jag försöker stötta upp den.
Bra.
Vi måste prata.
Jag är upptagen med det här.
Jag måste säga en sak.
Okej, säg det.
Jag ska åka bort.
Du ska åka bort.
Jag kanske blir borta ett tag.
-Vad är ett tag? -Några veckor.
-Några veckor? -Kanske längre.
Lorelai, vad är det här?
Jag ska göra Wild.
-Vadå? -Wild.
-Menar du filmen? -Boken.
Vad är skillnaden?
Filmen tog friheter. Boken är mer äkta. Jag ska göra boken.
Vad betyder det att du ska göra Wild?
-Jag ska åka till platsen. -Pacific Crest-leden?
Och jag ska gå den.
-Eller vandra den. -Kör på det.
-Leden är 320 mil lång. -Jag tänker inte gå hela.
-Det är en led. -Jag vet.
-Utomhus. I naturen. -Jag vet.
Det finns smuts, insekter, djur.
-Jag vet. -Mygg, vattendrag.
-Jag vet. -Du måste bära din egen ryggsäck.
-Helt själv. -Jag vet.
-Du kan inte ta med Dewey och Brandon. -Det går inte.
-Du måste sova på marken. -Jag vet.
-Du lagar din egen mat. -Ja.
-Du kokar ditt eget vatten. -Jag vet.
-Du hämtar vatten från floden. -Ja.
-Det är i naturen. -Jag vet.
Jag antar att du vet vad som finns där ute.
Och du ska ändå göra det?
Ja.
Varför då?
För det är aldrig...
...eller nu.
Översättning: Lisa Olsson