- סדרה מקורית של NETFLIX -
בבקשה, לוק. בבקשה.
כמה כוסות שתית הבוקר?
אפס. -ועוד?
חמש, אבל שלך יותר טעים.
נישקו אותי. וגנבתי מחנות.
ברצינות, לורליי,
זה לא המראה שמרחיק אותם. תחשבי על זה.
אנשים מתים, אנחנו משלמים. אנשים מרסקים מכוניות, אנחנו משלמים.
מאבדים כף רגל, אנחנו משלמים.
לפחות יש לך סיסמה חדשה.
עשית משהו זנותי? -אני לא עד כדי כך שמחה.
אנשים טיפשים במיוחד היום.
קופר בום! -אני בהריון!
לוק רוקד ואלס? -לוק רוקד ואלס.
רק שתדעי שאני בעניין. לגמרי.
זה כמו 15 הדקות הראשונות של "להציל את טוראי ראיין",
אבל לפחות הם היו בצרפת.
לא אלמד בהרווארד. עשיתי סקס, אבל לא אלמד בהארוורד.
הפסקתי להיות ילדה כשבדיקת ההיריון יצאה חיובית.
אתה קופץ, גם אני, ג'ק.
להיות ארורה לנצח, זה הסיכון שהרוקנרול שלי שווה.
אוי, עם הפודלים.
כי אני אוהבת אותך, אידיוט.
אני מריחה שלג.
- חורף -
- סטארס הולו -
הי!
ככה נראים אחרי טיסה?
ככה את אומרת שלום?
נדחסת לתוך קופסת פח מהוללת למשך שבע שעות מוקפת באנשים
עם שחפת, דיפתריה, סקביאס, חומוס, כלבים חולי כלבת,
ילדים מסוממים שתוקפים את המושב שלך, גונבים לך מטבעות.
באיזו חברה את טסה? -את אמורה להיראות רצוצה ומוכתמת.
את צריכה לשיר "חלמתי חלום" עם תספורת מכוערת
בזמן שאת מציעה את עצמך לקבוצה של עובדי נמל צרפתים.
במקום זה, את נראית מושלם. תודי בזה. עברת המרה.
לא עברתי המרה.
את עושה יוגה במעברים לבושה בטרנינג קשמיר
בזמן שהכלב שלך צופה ב"זולנדר 2" בשעון שלו.
אני עושה תרגילי רגליים למניעת קרישי דם
עם כובע בייסבול של יונה שימל קנישרי
ומשחת שיניים שמייבשת פצעון בסנטר שלי.
אין לי אוויר!
לא עשית את זה המון זמן. -היה טוב.
התגעגעתי אלייך, ילדה. -גם אני.
כמה זמן עבר? -מרגיש כמו שנים.
קפה וטאקוס.
כפיות ארוכות של "הנסיכה שארלוט".
ניפטר מזה מיד?
עדיף שכן.
יום אחד? זה הכול?
מצטערת!
החמצת את חג המולד ואת חג ההודיה ואני מקבלת רק ביקור של יום?
מה אני, כבד קצוץ?
יש לי טיסת לילה ללונדון מחר.
שוב לונדון. -לעבודה.
"והחתול בעריסה וכפית הכסף..."
אמילי.
שיחקת יפה. טוב, ניצחת.
יש לנו זמן מוגבל. נוותר על הסיור בעיר?
אי אפשר לוותר על הסיור בעיר. -נעשה את זה קצר.
"מועדון לה שאט" נסגר בגלל עכברושים. -שוב?
יש לנו מדחנים. -איפה?
לא הסכימו לשלם אז עקרו אותם.
העיירה נשלטת בידי האספסוף.
"עולם הפנקייק של אל" שוב ניצח בתחרות הקישוטים לחג המולד.
סצנת הלידה עם ישו מחציל.
אי אפשר לנצח את זה. -יש ויכוח
אם להוריד את תא הטלפון או לא.
איפה סופרמן יחליף בגדים כשהוא צריך להציל את העיירה מבן אפלק?
גם אני ציינתי את העובדה הזו.
מה הקטע של השלטים?
שמרתי את הכי טוב לסוף.
טיילור החליט ששיטת איסוף השפכים לא ראויה לנו
והוא רוצה ללכת על מערכת ביוב אמיתית. -איך נעשה את זה?
הוא עובר מדלת לדלת ואוסף מאנשים סיפורי אימה על מכל השפכים שלהם.
אלוהים! -הוא יקבץ אותם,
ואז הוא וקבוצת אנשים ימחיזו אותם לממונה המחוזי.
את מספרת לי את זה כדי שאשאר יותר זמן?
זה עובד? -בערך.
היי, מיס פאטי!
- ביה"ס לבלט של מיס פאטי -
רורי! את נראית נפלא!
היא הרגע ירדה מטיסה!
זה טלפון העבודה שלי.
הוא לא מצלצל. -כן, אני יודעת.
גם זה. -אני יודעת.
יש לך יותר טלפונים מלעומר ליטל.
יש לי טלפון אישי, לעבודה,
והטלפון שיש לו קליטה בסטארס הולו. תיאורטית.
העובדה שכל העיירה למעשה נבנתה
בתוך גלובוס שלג מזכוכית משפיעה אולי על הקליטה.
הלו?
לעזאזל! הלו?
אני שומעת מקוטע.
באמת.
הלו?
רק רגע! הלו?
חרא! הלו?
היי, את שומעת אותי עכשיו? את שומעת אותי...
כן! היי! נהדר!
אז מה שלומך?
הלו?
אני הולכת לכיוון העצים!
אוקיי, אני בעצים. הלו?
אנסה אצל דוזי. את באה?
לא! כבר הלכתי מספיק. -אוקיי.
הלו?
את עדיין שם? אוקיי, טלפון נפתח!
- החנות של דוזי -
היי! סליחה, זו רורי גילמור שוב. אני חושבת שאינגריד...
הלו?
הלו? חרא!
הלו?
כן! בטח, היא יכולה.
אוקיי, במספר הזה, בבקשה. תודה.
רורי! הי! לא ידעתי שאת באה היום.
זה רק ביקור חפוז.
כרוב. -מה?
בואי שוב.
אז ספרי לי, מה קורה איתך?
את לא רוצה לדעת.
כן, זאק קיבל קידום. -אלוהים! למה?
אני לא יודעת. נראה לי שאוהבים אותו. -מסכן.
כן, הוא משגיח מסלול עכשיו. הוא צריך עניבה.
מצטערת.
זה הורס. אמרתי לו שהוא נראה כמו לאונרד כהן צעיר,
אבל הוא בעצם נראה כמו אבא שלו. -מצטערת.
כן. -הלו? אינגריד? סוף סוף!
טוב שאנחנו מצליחות לדבר.
לורליי, אני שמח שנתקלתי בך.
הבית שלך בכיוון הזה, קירק. -לא הלכתי לאיבוד שוב.
רציתי להודיע לך שהקמתי עסק חדש.
זה שיתוף הסעות לעסקים.
קראתי לו אווו-בר.
יש כבר אובר, קירק.
לא, לא אובר. אווו-בר. יש שלוש ו'.
אוקיי, אבל זה... -אווו-בר.
בסדר. אבל זה... -אווו-בר.
זה שירות שאנשים יכולים לבקש הסעה ואני בא ואוסף אותם.
כמו אובר. -רק שזה אווו-בר.
זה אותו הדבר.
לא, זה לא. -קירק.
משתמשים באפליקציה לזמן מכונית.
אין לי אפליקציה. -איך הם משיגים מכונית?
מתקשרים לאימא שלי, היא מתקשרת אליי, ואני מוצא מכונית ואוסף אותם.
אז זה יותר גרוע מאובר. -אומרים אווו-בר.
תפסיק עם הקול הזה. -בסדר.
יש לך את המספר של אימא שלי.
אם תסלחי לי, זו כבר שעת השינה של פטאל.
ביי, פטאל.
ממתי לקירק יש חזיר?
באבט שמעה שהוא ולולו מדברים על תינוק, אז כל העיירה תרמה.
זה ייתן לנו מרווח זמן של שנתיים.
חכם מאוד. -מוכנה?
חכי.
אני לא באמת בבית בלי ה"סטארס הולו גאזט".
מהדורת חג המולד.
חדשות האבוס, משאלות לסנטה, תחנות משקה חלמונה והשיר לחג המולד.
אותו שיר בכל שנה. -בכל שנה ושנה.
טוב לחזור הביתה.
מה?
אני מריחה שלג.
שום דבר לא יפה כמו
כוכבי החורף הזוהרים
נוצצים על שלג טרי שירד
כשאור הירח הכחול
מפיץ זוהר חורפי אוהב
איזו הרגשה נעימה
כשהנרות מהבהבים
החלון המוזהב קורא הביתה
והאח מפצפצת
ומפיצה אור חמים של חורף
הקיץ ולילותיו שנמשכים לאין קץ מקסימים
הסתיו עם עליו המוזהבים שנקבצים גם
האביב הוא הבוהק אחרי שסערות נשבו
אבל לחורף יש קסם משלו...
הבנת? -כן.
בטוחה?
כן. -בואי. בואי נצא מהשלג!
בואי!
לוק ישמח לראות אותך.
אני כבר מחכה לראות אותו.
שלום, רבי.
פול אנקה, איך היא הלבישה אותך?
לא. זה היה הרעיון שלו.
אל תרגיש רע. גם לי היא עשתה את זה.
אוקיי, תתכונני. -למה?
ללוק הכל כך גאה. -מה?
לוק! זה נס חג המולד!
הנה היא, כתבת ה"ניו יורקר"! -כל כך גאה!
זו היתה רק כתבת "שיחת העיר" אחת.
"שיחת העיר" אחת? באמת.
זה היה נהדר. האישה עליה כתבת...
נעמי שרופשיר. -כן!
לא שמעתי עליה. עכשיו אני מרגיש שנפגשנו.
אני מעריכה את זה.
מעולם לא קראתי את ה"ניו יורקר", אבל עכשיו, כל שבוע.
אני שמחה.
עשיתי מנוי. מי אמר שהדפוס מת?
רק כל העולם. -מה כבר העולם מבין...
אתן אוכלות? -רק טאקוס.
הטאקוס זעירים. -אני מכין ארוחת ערב.
וואו. אז אני שמנה? -מה?
שיימינג לגוף. -שום שיימינג לגוף.
אזהרת טריגר! -למען השם.
מלחמה בחג המולד!
אני מכין שתי מנות עיקריות כי את אמרת לי.
אילו מנות? -מקרוני וגבינה, עוף פרמזן...
ולחם שום? -ולביבות תפוחי אדמה!
אני לא מכין לביבות תפוחי אדמה.
אנחנו צריכות הזנה! -אתן אוכלות טאקוס!
לביבות הולכות טוב עם טאקוס. -לביבות נהדרות בתוך טאקוס.
כן! -לא!
ברצינות! -הן אורגניות.
המשא ומתן הסתיים! תחזירי את הלביבות, סיימי את הטאקוס שלך,
שטפי ידיים, הארוחה כמעט מוכנה!
וראיתי שלקחת את הסופגניות הקטנות. תעזבי אותן מיד.
לא ייאמן אילו שיחות אני מנהל.
בישול לא אמור להיות מרגיע?
לא. את רק...
אל תשימי את השיר הזה ואז תיעלמי לחדר של רורי.
תנמיכי את זה!
הארגזים הגיעו הנה? -מאחורי המתלה.
נהדר!
אז עשית את זה? ויתרת על הדירה בברוקלין?
כן. לנה דנהאם תצטרך להסתדר בלעדיי.
היא תחסר לך? -קצת.
לי היא תחסר.
היה למקום קסם אמריקאי ישן, שילוב של "טריינספוטינג" ועיירה יהודית
שכל אימא רוצה שיהיה לילדתה.
זו היתה דירה לגמרי בסדר.
אהבתי שהיית צריכה להתחמק מהקירות או שהיית נדבקת אליהם.
קיר אחד. -בחלק מהדירות,
לא צריך להתחמק מהקירות כלל.
זה היה מקום נהדר. פשוט אף פעם לא הייתי שם.
את יודעת כמה לילות ישנתי שם השנה?
שלושה? 18? -לא.
לא. -ארבעים ושישה?
לא. -זה כמו בתכנית שצריך לנחש מחיר,
אם אני קצת מתחת זכיתי, אם מעל הפסדתי?
אני לא באמת יודעת כמה לילות ישנתי שם.
אבל לא הרבה. עכשיו הבניין עומד למכירה.
אני לא מוכנה לקנות דירה, אז הגיע הזמן להגיד...
ביי ביי, ברוקלין. -ביי ביי, ברוקלין.
הארגז הזה פתוח.
לעזאזל עם הבידוק הביטחוני! -באמת? חיטטת בדברים שלי?
כן. ואני חייבת לומר, התאכזבתי מאוד.
התאכזבת מהחפצים האישיים שלי?
חשבתי שהם יהיו כיפיים,
כמו מפת אוצר או "פריקוול" של "האקלברי פין"
בו האק מנהיג שבט ופוחד ממים.
אני חושבת שזה מלהיב.
בלי דירה, בלי שכר דירה, בלי קשרים.
אוכל לישון פה, אצל ליין.
אני מרגישה שזה הזמן שלי להיות חסרת שורשים ולראות לאן החיים יובילו אותי,
לנסוע לאן שיש סיפור ולכתוב.
רק חבל ששכחתי לכתוב מה בארגזים
כי אני לא מוצאת שום דבר.
המגפיים שלי, המעילים שלי, הלבנים...
אין לך מושג איפה הלבנים שלך?
אולי אצל ליין.
לא לבשת הלבשה תחתונה מאז שעברת? -אל תשפטי.
אני גוון סטפני המזורגגת. רוצה שאשאיל לך לבנים?
אני רוצה שנפסיק לדבר על זה. אני מחפשת את תלבושת המזל שלי.
כל תלבושת שתלבשי בלי תחתונים תהיה תלבושת מזל.
יש לי פגישה חשובה ב"קונדה נאסט".
יש לי תלבושת שבה אני מרגישה כמו דיאן סוייר.
זו מסיכה של מייק ניקולס?
אני אפתח!
מה זה?
אלו עותקים של מגזין ה"ניו יורקר" עם הכתבה שלך.
קופסה של שישה.
את צוחקת. -כל כך גאה!
הי, הבחור פה.
איזה בחור? -את יודעת. ג'פרי.
מי? -אלן? בילי?
אין שום דבר מוכר בשמות האלה.
את מכירה אותו. הוא. הבחור שלך. -פול?
כן, פול. -פול לא פה.
פול פה. -מי זה פול?
פול החבר שלי? חרא! פול פה!
למה פול פה? -הזמנתי אותו לארוחת ערב ולגמרי שכחתי.
חרא!
אני לא מאמינה ששכחת את החבר של רורי, פול.
באת.
מובן שבאתי.
בשבילך. -כל כך יפים.
ומקורם בפרו. עובדה כיפית. -איזה כיף.
הי. תראו מי פה. -פול! וואו!
טוב לראות אותך. -גם אותך.
תודה על ההזמנה. -השיער שלך שונה?
לא. -רזית?
לא. -השמנת?
אשים אותם במים.
בוא, פול. -כן, אני בא.
מעולם לא ראיתי את הבחור הזה.
את רואה? -הם יחד כבר חודשים.
לדעתי כבר שנה. -הוא היה בבית!
אני יודע! -הוא כמו גיבור-על,
הכוח שלו זה שאי אפשר לזכור אותו לא משנה כמה זמן מבלים איתו.
כמו כל סרט של מארוול.
תשתה משהו, פיט? -פול.
פול. אני...
פיט זה החבר של הכלב שלנו. לכלב שלנו קוראים פול.
שם משפחה אנקה. -דומה לשם המשפחה שלי.
נכון. ממש קרוב. -זה כל מה שמצאתי.
זה בסדר. -אוקיי.
אדום בסדר... -פול.
אני פותחת. פול, יין אדום, פול? -נשמע טוב.
הי, לוק. -כן.
הבאתי את זה. -אתה...
מפתח הברגים העתיק עליו דיברנו בפעם הקודמת שהייתי פה.
זוכר?
יצאנו לדוג בסירה שלך.
סיפרת שלאביך היתה חנות לחומרי בניין. ועכשיו זו מסעדה.
אמרתי לך שלסבא שלי היתה חנות לחומרי בניין
וששמרתי את הכלים שלו?
אני זוכר את הסירה.
אמרת שהיה לו מפתח ברגים מתכוונן שאהב
והצטערת שהוא איננו.
לסבא שלי היה אחד שהוא אהב ושמרתי עליו.
אלך להביא אותו.
כבר שכחתי את השיחה שהייתה לנו כרגע.
באמת, חבר'ה.
תודה שהזמנתם אותי. אני לא רואה את רורי לעתים קרובות.
לפחות אני נפגש איתה ביום השנה שלנו. זה נהדר.
את מאמינה שזה כבר שנתיים?
יום השנה השני.
אוקיי, מצאתי. בבקשה.
הנה הוא. תראה את התאריך מאחור.
ולורליי...
תוכנת הווירוסים שסיפרתי לך עליה.
שאתקין לך את זה על המחשב?
איפה הוא? -בסלון.
יש עליו מדבקה של עצב מהסרט "הקול בראש", נכון?
זכרת. -אוקיי.
זה נחמד שהוא זכר.
זה נחמד שמישהו זוכר.
זה מפתח ברגים ממש נחמד.
- תכניות מוקלטות -
מה עשית פה? -מה?
הדי.וי.אר. מלא לגמרי.
אין לי מושג מה זה כל הדברים האלה.
"רסטלס ורג'ינז", "דדלי האנימון"...
ערוץ הסרטים הקלסיים.
"קילר קראש", "הפעם הראשונה של מיני".
נערה מרדנית מצטרפת לסוכנות ליווי
בה אבא שלה לקוח. אלק בולדווין. לפני היוגה.
אז לשמור? -לשמור.
אוקיי. "אקסידנטל אובסשן". -לשמור.
"מרדר אין אה קולג' טאון". -לשמור.
"קריימס אוף דה מיינד". -לשמור!
"פייטל אקוויטל", "לא בלי בתי", "מוכרי התינוקות", "אנפינישד ביטרייל",
"דה גירל הי מט אונליין", "דה בוי הי מט אונליין",
"דדלי ואוז", "ליינג אייז", "לייז הי טולד",
"מיי נניז סיקרט".
השלט התקלקל? קולטים רק ערוץ אחד?
איפה הפיג'מה שלי? -במגרה.
פליקס. -אוסקר...
אני אוהבת שהפיג'מה על הכיסא, מקומטת ומוכנה לשינה,
לא חנוקה במגרה.
הפיג'מה שלך זה לא גורים.
כבר היית צריך לחבב את הרגלי השינה שלי.
למה לוקח לך כל כך הרבה זמן?
אני לא מתאושש מהכתבה של רורי.
באמת? כי לא שיבחת אותה במיוחד.
אלו...
גורים! -בדיוק.
יש לך ילדה נהדרת. -היא בסדר.
היא דואגת שהיא תשמע את קולות האהבה הצוהלים שלנו.
מה את עושה?
מסדרת את המגזינים שלי לפי הקרדשיאן.
את מושכת זמן. -אני מארגנת.
החלום שלך לא יקרה הלילה.
חלום השירותים המלוכלכים שלי? זה כן יקרה.
בואי לישון!
חמישה לילות ברצף!
אני מחפשת שירותים וכשאני מוצאת
זה כמו ב"סימנים של כבוד" בסצנה של חדר האדים,
רק שמה שמרוח על הקירות זה לא דם.
אל תחשבי על זה. -השירותים ענקיים.
יש תאים ומשתנות... -זה חלום!
אתמול בלילה אלו היו השירותים ב"רדיו סיטי מיוזיק הול".
הרוקטס היו שם. הן כל הזמן החליקו. -אוקיי. הבנתי.
בוא נישן בעמידה כמו פרות.
אז ככה. בואי לישון. תוכלי לצפות באחד הסרטים האלה.
בכולו? -כן.
לא תכריח אותי לכבות כשהאחות, העמיתה,
או החבר הכי טוב והגיי חוקר בקתה נטושה ליד שפת האגם
שם הם מוצאים הוכחה שתחשוף את הרוצח
ואז מישהו מכה בראשם בפטיש?
לא. -רורי תחשוב שאנחנו צוהלים.
אף אחד לא אמר שהיא טיפשה.
העסקה בעבור 49 מיליארד או כ-95 דולר למניה...
אל תיגעי בידית!
...הוועדה אישרה את העסקה
ועכשיו מתחילה בתהליך הרגולציה הארוך.
כל זאת...
...ארבע, חמש, שש, שבע, שמונה.
ומהתחלה. חמש, שש, שבע, שמונה...
להחליק, שלוש, חמש, שבע וטפיחה.
טפיחה, צעד החלפה, טפיחה ושוב.
להחליק! שלוש!
מרעיש מדי?
לא. מרעיש במידה המתאימה. -צעד החלפה...
מה את עושה? -ריקוד סטפס להפגת לחץ.
עוזר לי להפיג חרדות. מרגיע אותי.
כמה זמן את מרקידה את דאגותייך הלאה?
כחודש. הייתי צריכה לכבות את המוח.
ניסיתי מדיטציה. ניסיתי ריצה.
ואז קראתי על זה. עכשיו, כשאני לא נרדמת,
אני קמה ורוקדת! -מגניב.
את יודעת שאת גרועה. -כן, אני יודעת.
שש, שבע, ולהחליק!
לאן את הולכת? -לשום מקום.
אל תיקחי את הטלפון שלך. -על מה את מדברת?
אל תצלמי את זה. -אני בודקת מה עם פול אנקה.
קטעי ריקוד מפחידים אותו.
זו הפגת הלחץ שלי. אל תהפכי אותה למלחיצה.
לעזאזל. איפה זה? -החבאתי אותו.
את נוראית.
נראה לך שאני לא מכירה אותך? יש לי אותן העיניים.
בסדר. -את רוצה קפה?
כן, בבקשה. -בטוחה שלא הערתי אותך?
רק אם היית לבושה כמו עוגת משתנה.
את רעבה?
כי אמרת עוגה? -כן.
כן, די.
נחמד שאת בבית. -חבל שאת לא ישנה.
חבל שאת לא ישנה. -יש לי הרבה מחשבות.
הכתבה שלי ב"אטלנטיק" לא תתפרסם. -לא! מתי?
היום. זו היתה השיחה שקיבלתי. -למה?
הם ויתרו עליה בשביל משהו אחר. זה קורה.
מצטערת.
זה בסדר. יש לי אספקה שוטפת.
אני עדיין מקבלת תגובות חיוביות לגבי הטור ב"ניו יורקר".
סיפרתי לך שתקפתי את גייל קולינס?
לא סיפרת.
הייתי בלובי של "בניין "הטיימס",
קיוויתי לדבר עם עורך ה"מטרו", ופתאום גייל קולינס מגיעה.
פגשתי אותה פעם במרכז התרבות היהודית ברחוב 92.
לא ציפיתי לפגוש אותה ושתיתי מלא קפה
וזזתי לעברה,
שמבחינתה זו היתה מישהי שהיא לא מכירה ששועטת כלפיה.
איזו רגישות. -הרגשתי טיפשה.
היא השתגעה ונתנה לי את הארנק שלה.
שמרת לך אותו? -לא.
אבל היא היתה ממש נחמדה.
היא הבינה מי אני וביקשה מהשומרים לרדת ממני.
טוב, יש צד חיובי. עשית עליה רושם.
זה בסדר. יש לי אספקה שוטפת.
שמעתי. עוד תהפכי לאפסנאית.
מה איתך? -מה איתי?
יש לך שוב את החלומות?
אני רק בלחץ ומרגישה די בת תמותה לאחרונה.
מה כוונתך?
אורח השאיר פלייר בחדר שלו אחרי שעזב.
פרסומת לשיט תענוגות. אז אני מדפדפת,
מסתכלת על בריכות וצילומים של מזנון האוכל.
הכול מתוכנן ויש רשת אלחוטית ו"רוק לנצח".
לא צריך להביא כסף. ומצאתי את עצמי חושבת...
לא. -...אולי יהיה נחמד לצאת לשיט!
לא! -ואז שברתי את האגן.
את לא יוצאת לשיט. -אני יודעת.
הכול בסדר עם לוק? -כן, הכול בסדר.
אני מעצבנת אותו והוא בונה ארוניות. או כך נדמה לי.
הוא אומר שאנחנו צריכים מקום אחסון.
את חושבת שזה בגלל סבא?
הצורך הפתאומי שלי בשיט?
כן. -לא.
אני לא יודעת. אולי.
אני מתגעגעת אליו.
לזכר חברים חסרים.
יש כאלה שסבורים שלשתות קפה באמצע הלילה
יכול לעכב שינה.
אנשים מטומטמים.
- "כל שארצה לחג המולד הוא את שתי שיניי הקדמיות...
וביוב לסטארס הולו!" -
- טלפונים ניידים אסורים -
סיזר, קדימה! איפה הטוסט שלי?
הטוסטר מקולקל. -מה?
הוא פשוט לא מחובר. הטוסט כבר מגיע.
ביצת עין, מקושקשת רכה, חלבונים וגבינה. עוד קפה?
מה סיסמת הרשת פה?
דיינרלוק. "די" גדולה. "אל" קטנה. -תענה!
לוק, אני צריך לדבר איתך לגבי עדותך על מכל השפכים.
אני לא נותן לך עדות לגבי מכל השפכים, טיילור.
אם לא ברור לך מה אני צריך,
הבאתי כמה עדויות לדוגמה כהנחיה.
אני חושב שהתיאורים של מימזי פראפ
ביום האסון של הנכדה שלה
כשקפצה על ערמת עלי שלכת יהיו די ברורים.
היא חשבה שהקונדסית תקפוץ לגן עדן של סתיו.
במקום זאת, היא מצאה את עצמה שקועה ב...
טיילור, תזמין משהו או שתצא. -בסדר.
תפריט חדש. אצטרך יותר זמן.
סליחה. סיסמה?
דיינרדיינס321. אותיות גדולות.
הי, הנה היא! תיכנסי! -מה איתי?
תיכנסי גם כן.
אני צריכה להילחץ? -תמיד.
אני רוצה שתראי משהו.
תפריטים חדשים.
יפה מאוד.
הבחנת במשהו? -לא.
תהפכי את זה.
זה הטור שלי מה"ניו יורקר". וואו! -כל כך גאה!
כדי שכולם יקראו.
מה אפשר להביא לכן? -קפה, בבקשה.
יש לי רשימה ואני לוקחת הכול לדרך. -אין בעיה.
זה הטור שלי. עטוף בפלסטיק.
ידעת שאחרי שלוק יעבור לגור איתי הוא יהפוך למוזר.
תודה על החסות! תתקשרי לאימא שלי ותדרגי אותי!
אני אשמח לחמישה כוכבים!
הנסיעה הרשמית הראשונה!
האישה המבוגרת הזו שהרגע הסעתי הנה...
זו האלמנה ג'וי פאדלסטון מפיץ' טרי דרייב 88.
ועכשיו, הודות לעסק החדש שלי,
האלמנה פאדלסטון איחרה רק ב-10 דקות לכימותרפיה שלה!
אתה מזמין?
מילקשייק בננה ופאדג'. אני עף, בן אדם!
זה יעבוד. -נפלא.
האזור הזה יהיה מושלם. -מושלם למה?
שמעת על העסק החדש שלי, לוק? אווו-בר?
די עם הקול הזה!
אני צריך מקום לאסוף את האנשים ממנו אחרי שהם מזמינים מכונית.
הפינה הזו תתאים. -אובר לא פועל ככה.
זה לא אובר, זה...
לוק, אתה צריך לשלוט על האישה שלך.
אלו אפילו לא הבייגל שלך!
אני קונה להם חדשים.
חרא! שכחתי מפול?
את צוחקת! -לא!
הוא היה בבית כל הזמן?
לא שמת לב למכונית שלו בכניסה? -לא, את שמת לב?
הנה אתן! -היי, פול. מצטערת, אני רק...
זו היתה אשמתי. הייתי צריכה שהיא תראה איתי משהו.
שכחתי להשאיר לך פתק. וזה...
עמדתי להתקשר אליך. אתה רעב? -לא ממש.
לא ממש? -אני לא טיפוס של ארוחות בוקר.
הכוונה, כבר אכלת ארוחת בוקר?
לא. -ידעת על זה?
אני הולך לשטוף ידיים. תזמיני לי תה?
תה? לא. -כן.
לך. -אוקיי.
את חייבת לשחרר את הבחור המסכן הזה.
אני יודעת. אני רוצה ואני פשוט...
שוכחת! -זה כל כך עצוב!
רשימת ארוחת הבוקר שלך, קפה לדרך.
טיסה נעימה. חזרי בהקדם.
וקחי תפריט. -תודה, לוק.
ביי. -ביי.
חרא!
הי, הנה האוכל. -מוכנה לצאת?
בהחלט.
- פונדק דרגונפליי -
אני לא מבין את זה.
לפני שהתחתנו,
פרדריק היה אדיש לילדים יותר ממני.
זה בלתי אפשרי. -כן.
אם ילד היה נופל לבאר הוא היה עובר לידה וזורק מטבע.
אולי הוא שמר את רגשותיו לעצמו. -במשך חמש שנים? לא.
משהו קרה.
עשרים דקות אחרי ה"כן", הוא יצא מדעתו.
עכשיו כל מה שהוא אומר זה, "נחש מי בהיריון?"
או "אילו בתי ספר יש שם?
צריך לגור באזור עם בתי ספר טובים."
ואני אומר, "למה? אין פנימיות בשביל זה?
כדי שלא תצטרך לגור באזור של בתי ספר טובים?"
אני לא חושבת שזו מטרתן של פנימיות.
זה מאוד מבלבל.
הוא כל הזמן דוחף לי ילדים לידיים.
"תחזיק אותו. מה אתה מרגיש?"
"עכשיו יש רוק על חליפת הבריוני שלי אז, כעס?"
למה יש כאן ריח של בצל? -הצוות של המטבח הזמני.
זה הערב? -כן. זה הערב.
אני שונאת את זה.
יש לנו חדר אוכל ריק וגם מטבח.
מה את מציעה לעשות? -להעלות הצגה?
אנחנו גרים בעיירה שבה כל המסעדות נסגרות ב-16:45.
אנשים צריכים לאכול.
איך קוראים לשף החדש? -באמת.
אני לא זוכרת. יש לו איזה מיליון הברות.
רוי צ'וי.
הבחור ממשאית המזון. -הוא לא עובד במשאית מזון.
כן, יש לו משאית מזון.
צי של משאיות מזון, שלוש מסעדות ומספר מדהים של עוקבים אונליין.
אז הוא מצייץ? יש לו טוויטר?
"היי, ילדים. בואו לחטוף אוכל מעולה בפונדק הדרגונפליי."
את מבינה איך טוויטר פועל?
הוא מגניב, נכון? -כן, הוא נראה מגניב.
אני שונאת מגניב. זה גורם לי להרגיש לא מגניבה.
אני לא צריכה בחור מגניב שמצייץ, כדי שארגיש לא מגניבה בפונדק שלי.
למה לעזאזל את לא לוקחת תרופות הרגעה? המציאו את זה בשבילך.
והקעקוע הזה, "קוגי"? מה זה?
קוגי זה שם העסק שלו.
אז הקעקוע, אמנם לא חכם כמו, "ויינו פוראבר",
לפחות קשור לנושא.
אנחנו צריכים להעסיק שף קבוע. -אנחנו צריכים, כן?
כמה זמן נמשך הדבר הזמני הזה? -שבועיים.
אפשר פחות? -לא.
אני רוצה שיהיה פחות. -אני לא צריך ילד. יש לי אותך.
נהדר. הוא ישרוף את כל המקום.
הי, לורליי. -הי.
המטבח מדהים.
סוקי תכננה אותו באופן מושלם. -כן, סוקי גאונה.
מה זה? -את אוהבת צדפות אבלוני?
זו השאלה שלך? -אבלוני זה מעדן.
זו דייסת קונג'י באפונה ירוקה עם שאלוט מטוגן, בצל ירוק,
כוסברה, שמן צ'ילי ואבלוני.
התכוונתי לשאול.
אפשר לשנות את חדר האוכל? שיהיה פחות בסגנון סבתא?
לא... -אין בעיה. אין בעיה.
תסלק את הסבתא מהמקום.
תשתגע עם זה. אני שנאתי את סבתא שלי. אישה איומה.
אבל אנחנו שמחים שאתה פה והיא לא.
בסדר, קדימה, חבר'ה. בואו נלך.
תודה.
אבלוני! כן!
את מוכנה להירגע, בבקשה?
בינך לבין פרדריק, אני עומד לחטוף שבץ.
איפה זה? -מה?
מכונת הקפה? איפה מכונת הקפה?
היא היתה פה אתמול!
היא היתה פה! רוי! -חכי...
רוי! רוי?
איפה מכונת הקפה?
הזזתי אותה. הייתי צריך מקום על הדלפק. אדוארדו יכול להכין לך קפה.
איך? הוא קוסם? -הוא מכין אותו על הכיריים...
זה ממש... אני אחזיר אותה.
אני מצטערת, אבל זה לא ילך.
מישל! -אני פה.
מצטערת. מישל, תתקשר ל"מומו" ותברר אם הם יכולים לקבל
איזה מגניב משוגע עם אקסטרווגנצת קונג'י.
תודה. היה נעים מאוד.
לואי ילווה אתכם ל"צמיגי מומו" וידאג שתתמקמו.
רגע, זו חנות צמיגים? -ביי ביי. תודה.
מה, מישל?
לפחות היית יותר נחמדה מאיך שהתנהגת לאנתוני בורדיין.
בורדיין חנה בחניה של סוקי.
פעם נוספת, יש לנו מטבח ריק.
נמצא שף במשרה מלאה.
לא נמצא. -כן נמצא.
לדעתך אף אחד לא יכול לבשל כמוה.
איש לא יכול. -אפריל בלומפילד?
יותר מדי חזיר. -אליס ווטרס.
היא לא יציבה. -דייוויד צ'נג?
"אל" עושים את אותו הדבר.
ב"עולם הפנקייק של אל" לא עושים אותו דבר כמו דייוויד צ'נג.
אני לא יכולה. זה צריך להתאים.
את מתגעגעת אליה? בסדר. אני לא. היא נטשה אותנו.
היא לא נטשה אותנו. -חופשה של ששה חודשים.
זה מה שהיא אמרה. היא יצאה כדי לנקות את הראש,
להמציא מתכונים חדשים ולחזור.
זה היה לפני שנה.
מה אוכל לומר? היא מצאה את ייעודה.
באמת? מה הייעוד שלה? -מישל.
אני סקרן. תתארי את מה שהיא עושה שם ביערות?
היא עובדת עם דן בארבר ב"בלו היל פארם".
ומה היא עושה?
היא עוזרת לו לפתח טכניקות לגידול אוכל
ולפתח אבולוציה של פירות וירקות,
שיעזרו לאנשים שיאכלו אותם ו...
אני לא יודעת. הם מצילים את העולם. זה באתר.
לא, היא רובצת בבקתה בלי טלפון,
ומנסה לגדל אננס על מתלה מעילים!
היא לא מצילה את העולם.
היא פשוט הבינה איך תוכל לא לגלח את רגליה יותר.
היי, ג'יפסי!
יש לי חדשות טובות. -נהדר! מה?
לורליי. לעזאזל! חייגתי מספר לא נכון.
אתקשר אלייך בחזרה. -רגע! מתי אקבל חזרה את המכונית?
אני ממתינה לחלק חילוף.
הוא מגיע עם דלוריאן משנת 1983.
אני צריכה לנסוע להרטפורד הערב. -אני לא יודעת מה לומר.
חכי, אני כן יודעת. תקני מכונית חדשה.
תודה. נהדר. -אני שונאת את זו.
היא מאוד ישנה. -הבנתי.
אבל כיף לבעוט בה. -ביי, ג'יפסי.
היי, גברת גליסון?
הי, קירק? קפוא פה מאחורה.
כנראה בגלל שאווררתי את הרצפה.
סליחה? -הרצפה.
קדחתי כמה חורים ברצפה.
היה הסבר שבא עם זה...
שני לקוחות התעלפו בשבוע שעבר.
אולי היה מדובר בסתם זקנים שהתעלפו.
או בדו תחמוצת הפחמן.
חשבתי שהבטיחות קודמת לכול.
רוצה קצת מים? -כן. זה יהיה נחמד.
הנה, תוכלי...
אוקיי.
מה עם קצת מוזיקה?
גנבו את הרדיו, אבל אשמח לשיר לך שיר כבקשתך...
רק אם זה של הקרפנטרס.
אולי שיר של הקרפנטרס? -בחירה טובה.
איזו הרגשה באה לי
אני מוצאת פלא בכל אשר אני רואה
אין ענן בשמים
עכשיו השמש בעיניי
ולא אתפלא אם זה חלום...
תודה, קירק.
עוד לא הגעתי.
אתה יודע, אני בסדר. -זה שירות מדלת אל דלת.
אני לא אספר אם אתה לא תספר.
אני צריך לגבות את אותו מחיר.
זה בסדר, קירק.
הגעת! -ביי, קירק.
"הולה!" שלום.
היי. אני לורליי.
אמילי היא...
לא. אני לא חושבת שרורי הגיעה.
הבת שלי, זו... זו היא.
היא עוד לא הגיעה ואני לא עושה זאת לבד,
אז אחכה בחוץ.
אבל אל תגידי כלום לגברת גילמור.
אוקיי?
אוקיי. -אוקיי. תודה.
תודה לאל.
הי, הבטחת להיות פה בדיוק ב-19:00.
עכשיו 19:05. -ההתנצלות מתקבלת.
למה את כאן בחוץ? קפוא פה. -אנחנו צוות.
דין מרטין היה נכנס בלי ג'רי לואיס?
לא, אבל ג'רי לואיס היה נכנס בלי דין.
אני ג'רי לואיס?
אני מצלצלת בפעמון. -למה אני ג'רי לואיס?
אני לא צריכה לענות על זה.
היי, הנה רורי.
כן.
רורי, הנה את. כמה טוב לראות אותך.
היי, סבתא. טוב לראות אותך. מה שלומך?
אני ממשפחת גילמור.
אלוהים, את נראית כל כך זוהרת.
היא בת גילמור. ובת 32, שזה עוזר.
את בטח מאוהבת. -היי, אימא.
אל תכניסי בוץ. עשיתי פוליש לרצפה.
לי ולך היו יחסים יותר מוצלחים. -סליחה, גברת גילמור.
טוב. לכאן. אני צריכה נורות תאורה.
את ההיא. תראה...
שם ושם.
הנורות שרופות.
אין בעיה. -כן?
ועכשיו... ופה...
מנורת הפמוט,
ואז מעל התמונה, האור. ואז כאן, התמונה...
האור שמעל התמונה? כן?
יש לך איש תחזוקה חדש, אימא?
סירנו? -סבתא, העסקת איש תחזוקה חדש?
כן. זה אלחנדרו.
הוא בעלה של ברטה והוא מדהים. הוא יכול לתקן כל דבר.
אני בדרך כלל נזהרת מלהעסיק בעלים.
העסקתי פעם עוזרת שבעלה גנן.
הוא כעס עליה יום אחד וכרת את ראשו של אחד מפסלי השיחים שלי.
זה היה בדמות ספירו אגניו?
תשאלי אותה. -סבתא...
רק חשבתי... מי הילדים האלה?
הם הילדים של ברטה, אני חושבת.
את חושבת? -הם הופיעו כשהיא הופיעה,
אז זה נראה לי הגיוני.
יש משפחה שגרה אצלך ואת לא בטוחה שזו משפחה?
אז מה, לורליי?
יש לי בית. הם היו צריכים מגורים.
הם עובדים בשבילי. בעיה?
לא. כן. הכול טוב. את צודקת.
נלך לשבת ולשתות מרטיני ואת תספרי לי על הבחור החדש.
הוא לא חדש. אנחנו יוצאים כבר שנתיים.
באמת? אני חייבת לפגוש אותו. -פגשת אותו.
באמת? מצטערת. אפגוש אותו שוב.
זה לא ישנה. -בואי שבי.
מה?
אימא? -כן?
כן.
זה לא נפלא?
זה...
כל הקיר!
זה צויר על פי התמונה שלו שאני הכי אוהבת. מוצא חן בעיניכן?
כן. -בטח.
זה כל כך גדול.
זה מרקו טורטי. הוא מתמחה בציורים גדולים.
הוא ודאי גאה.
ורצית שזה יהיה כל כך גדול, כן? -מובן שרציתי.
כי זו ממש נוכחות.
כמו שאביך היה. זית?
והוא בא ומדד את המקום?
מי? -מריו אנדרטי?
מרקו טורטי. כן. למה?
בלי סיבה. -רציתי משהו דרמטי.
וקיבלת.
קיבלתי. -אוקיי.
לחיים. -לחיים.
קדימה, אימא. תודי בזה.
להודות במה? -טעית במידות.
מה? -טעית במידות.
נתת להם את המידות הלא נכונות ועכשיו את מעמידה פנים
שהדיוקן הענק הזה זה משהו שלו התכוונת.
זה היה. -זה היה?
כן. -התכוונת שהגבה של אבא
ושהאמה שלי יהיו באותו אורך? -כן.
זה בגובה חמישה מטרים וחצי!
זה לא בגובה חמישה מטרים וחצי. -זה נראה בגובה חמישה מטרים וחצי.
להביא מטר למדידה?
לא. -אני יכולה להביא מטר למדידה.
אל תביאי מטר למדידה. -לאלחנדרו יש.
אני לא מאמינה שרצית דיוקן כל כך ענק של אבא,
שלא מתאים לקיר! -רציתי.
דיוקן כל כך גדול, שפיטר ג'קסון יוכל לתלות אותו ב"ארגונאת".
הוא יוכל. -את לא יודעת מה זה "ארגונאת"!
זה לא משנה. זו תמונה יפה של סבא.
אימא. תזמיני תמונה חדשה.
תשיגי את מה שרצית. יש לך כסף.
זה מה שאני רוצה. -אני נשבעת שזה לא יכול להיות.
למה לא? -ככה! תראי מה זה.
זה טירוף! "מכשף, עבור לא תעבור!" ברצינות!
בסדר! עשיתי טעות! את מרוצה עכשיו?
נתתי להם את המידות הלא נכונות והם דפקו את זה.
אני דפוקה! אני מודה!
רק בבקשה שזה לא יהיה הדבר היחיד שיהיה לך להגיד עליי בהלוויה שלי!
אז...
כן?
סיפרתי לך מה קרה בהלוויה אחרי שהלכת?
לא, לא סיפרת.
משהו קרה.
- ארבעה חודשים מוקדם יותר -
- צ'אק ברי באודיטוריום פילמור -
- עלי דשא -
נחמד מצדך שבאת.
את בפלורידה עכשיו?
שנינו. את צריכה לבוא לבקר כשהעניינים יירגעו קצת.
אעשה זאת. אני מבטיחה.
טקס יפה, אמילי. -תודה.
אני בסדר, רורי. -אוקיי.
אני באמת בסדר. -אני יודעת.
לורליי.
ג'ייסון סטיילס, אני לא מאמינה.
את נראית כמו האלמנה האיטלקייה הכי לוהטת שאי פעם ראיתי.
נחמד שבאת.
אבא שלך היה אריה. את יודעת את זה.
כן.
אני ממש מצטער.
לפחות זה היה פתאומי.
אימא לא היתה צריכה לראות אותו נובל לאטו.
ראית את אימא שלי, דרך אגב?
שמרתי בהצלחה על מרחק של סלון בינינו.
היא מארחת. הכי גרוע, היא תשלח אותך הביתה עם השרימפ.
שאליו אני אלרגי. -וכך מגשימה את תכניתה הזדונית.
את מאושרת? -כרגע או...
את מאושרת?
כן.
ציצי שפיצי.
דיגר.
מה אתה עושה?
היה בורג רופף בשבכת החימום.
לא רציתי שהיא תיפול.
טיפלת כבר בבוילר?
זה היה רק בורג אחד. זה הכול.
מתקן גריסת הזבל עובד?
ראיתי את זה ככה וזה היה איתי אז...
והמרזבים? -ובכן...
אסור להשאיר אותם סתומים.
המים ייכנסו הביתה.
אני לא שולט בזה. הלוויות גורמות לי להיות מתוח.
הנה.
זה בית כל כך גדול ודברים מתקלקלים כל הזמן.
אבל בעלי יוכל לתקן הכול.
ונוכל לעבור לגור איתך כדי שלא תרגישי לבד
ואנחנו נדאג לכול.
הכול. -ודאי.
את תאהבי את בעלי. הוא מאוד גבוה ושקט.
אוקיי? -בטח.
סניורה גילמור, אל תדאגי.
בסדר. רק קחי את זה למטבח?
באיזו שפה זה היה? -אני לא יודעת.
חשבתי שזו ספרדית.
ביקשתי מהגנן שיגיד לה לבוא מוקדם יותר יום אחד
והוא אמר לי שהיא לא מדברת ספרדית.
לקח לי זמן להבין מה הוא אמר
כי מתחזק הבריכה צריך לתרגם לגנן.
הי, צריך ללכת, ילדה. -אוי!
אני צריכה להגיע לשדה התעופה!
אלוהים, איזו דרמה.
בבקשה תגידי לבת שלך שאני אהיה בסדר.
שתיכן יכולות פשוט ללכת.
לא. אדאג שלוק יסיע אותה.
את נשארת? -כן.
בסדר.
סבתא...
הסבת לו גאווה גדולה.
אתקשר אלייך כשאגיע ללונדון.
אמילי, הכול במצב טוב פה.
סליחה? -שלח לה חשבון.
כן. אז...
תודה, לוק. תנהג בזהירות.
אוקיי, אני אוהבת אותך.
גם אני. ביי לכם.
אז, ויסקי?
אלוהים, כן.
אחד מהשירים החביבים עליו.
שיר קלאסי לאיש קלאסה.
לחיים.
אני יודעת שכבר מאוחר
ושלאחדים מכם יש נסיעה ארוכה הביתה.
אני רוצה להודות לכם על החברות ושהייתם פה.
ריצ'רד אהב את כולכם מאוד.
אבל לפני שדרכינו ייפרדו,
חשבתי שנעשה סבב וכולם יוכלו לעמוד
ולספר סיפור על ריצ'רד.
מה היא אמרה הרגע?
אני יודעת שישנם מאות סיפורים.
אבל לרוע המזל, אגביל אתכם לסיפור אחד.
הטוב ביותר.
הסיפור שמייצג הכי טוב את מה שאהבתם בריצ'רד גילמור.
בואו נתחיל. ג'ק?
ריצ'רד ואני חברים כבר מייל.
שנינו למדנו שם... -סליחה. תחליף איתי מקום.
מה? -יש רוח.
אנחנו בחוץ. -כן, אני לא רוצה לדבר אחריו.
אז החלטתי להגניב תחתונים מתחרה שחורה
לתא שלו כדי שכולם יראו.
ואז יום אחד אחרי אימון פולו,
אני בקרבת התא ומנסה לפתוח את המנעול כדי להשאיר שם
את התחתונים, ופתאום
אני מרים מבט ואני רואה אותו מולי בתא שלי
כשגם הוא אוחז בתחתוני תחרה שחורים.
הוא רואה אותי ואנחנו מביטים זה בזה, אוחזים בלבני נשים.
לבסוף ריצ'רד אומר,
"לא נוכל שנינו ללבוש שחור."
נפלא. פרנקלין?
הוא היה מרמה בקלפים.
רק איתך, פרנקלין.
יום אחד, בדיוק קניתי לי יגואר חדשה.
ריצ'רד אמר, "בוא נשחק 'המנצח מקבל מכונית'".
אמרתי לו, "תראה, גילמור. תוריד את הידיים שלך מהמכונית החדשה שלי".
הוא חייך ואמר, "תכריח אותי".
ואז יש לנו...
נראה שמרטין ישן.
לורליי?
מה? -תורך.
לא.
בואו...
אפשר להעיר את מרטין.
היי, מרטי. בייב פאלי בפינה.
לורליי.
תתחילי.
הסיפור הטוב ביותר...
יש כל כך הרבה טובים...
אף אחד אחר לא רוצה לדבר?
לא? לא רוצים כי זה תורי.
אז אוקיי...
אני בת עשר, ומבקשת מאבא...
לשחק מחבואים, והלכתי להתחבא בארגז האחסון שלו,
והוא עזב ונסע להולנד.
סליחה. לא, זה היה לבלגיה.
או... הייתי בת 15,
והיתה מסיבת יום העצמאות בבית גילמור
ואבא התלבש כמו פול רוויר.
אני מניחה שהייתי אמורה לברך אנשים לשלום
או לנגן בחליל עם רגל מעץ,
אז הוא בא לחפש אותי והתפרץ לביתן הבריכה
שם הייתי על הספה עם טדי וידמאייר ה-3,
ובדיוק סיימנו...
"הבריטים מגיעים! הבריטים..."
בכל אופן, הבנתם.
אבא כועס וצורח, "הבת שלנו מאבדת את בתוליה
שני מטר מהנשיא של ג'יי.פי. מורגן",
זה היה מביך ולא נכון,
כי זה כבר קרה מזמן,
הרבה זמן לפני כן, אם אתם מבינים את כוונתי.
אז...
סליחה, זה לא היה לבלגיה. זה היה לקרואטיה.
היה נהדר לראות אתכם שוב.
נוכל להיפגש שוב בחודש הבא אולי. אפשר?
אשמח.
בסדר, תנהגו בזהירות.
תודה רבה.
לילה טוב. -לילה טוב.
מצטערת.
הפתעת אותי.
אף מילה נוספת.
היה מאוחר והיה ויסקי.
לורליי, תפסיקי לדבר.
לא התכוונתי...
אל תבואי אחריי.
אימא...
בבקשה, חזרי.
לא עשיתי את זה בכוונה. נתקעו לי המחשבות. נכנסתי לפניקה.
אימא.
שניכם, תתחילו עם כלי הכסף. -לא ידעתי שיהיה מבחן.
מבחן?
כן. -לא ידעת שיהיה מבחן?
זה מה שאמרת לי? -גם אמרתי שאני מצטערת.
אמרת? -כן.
באמת אמרת? -את עכשיו גורמת לי לפקפק...
ביקשתי ממך סיפור.
"פעם אבא הביא לי בובה. אהבתי את הבובה."
משהו כזה. צאו מפה! עכשיו!
"אני זוכרת שהוא לקח אותי לפארק."
הוא לא לקח אותי לפארק.
לגן החיות. -גם לא.
לחנות! למועדון! לקטמנדו! לא אכפת לי לאן.
רק רציתי אנקדוטה נחמדה מהבת היחידה שלו
ומה שקיבלתי היה ביקורת קטלנית על שנטשו אותך בארגז אחסון.
אני לא... -את רק מזלזלת במשפחה הזו.
זה לא נכון.
מה עשינו לך שאת כל כך מזלזלת?
אהבנו אותך? תמכנו בך? אהבנו את רורי? תמכנו ברורי?
אני לא מלאת זלזול.
לכל חברותיי יש ילדים שסוגדים להן,
שמתקשרים אליהן כל יום,
שמתגאים בשם המשפחה ובמסורת.
יש לי גאווה.
אביך היה אדם גדול. עמוד תווך בקהילה.
גבר שבגברים. -אני יודעת.
ואת מביישת אותו כך בביתו שלו.
לא התכוונתי לבייש אותו.
מה התכוונת לעשות? לשבור את לבי בציבור?
זה כבר לא כיף לעשות את זה בפרטיות? -אימא.
אני יודעת שאת שרויה בכאב עמוק.
אבל תאמיני או לא, גם לי כואב.
אני עייפה, מסתובב לי הראש, ולא אכלתי כבר יומיים.
את? לא אכלת? באמת. -כן, אני!
אני מתפלאת שלא הזמנת לך פיצה בזמן תפילת "אווה מריה".
לא אכלתי, ושתיתי כמויות של ויסקי.
פישלתי. עשיתי טעות.
זו לא היתה טעות. זה היה מתוכנן.
איך זה יכול היה להיות מתוכנן אם לא ידעתי שזה יקרה?
את אף פעם לא עושה משהו אלא אם כן את רוצה בזה.
את שועטת בחיים כמו אסון טבע
והורסת כל מה שנקרה בדרכך.
מעניין אם לוק ידע למה הוא נכנס. -אל תתחילי.
שאלת אותו פעם מה הוא רוצה?
איפה הוא רוצה לגור? אם הוא רוצה ילדים?
זה בוודאי לא היה משנה ללורליי גילמור.
שום דבר לא משנה, רק מה שהיא רוצה ומה שהיא מרגישה.
אוי ואבוי לך אם היא תחשוב שעשית לה עוול.
היא תזקוף זאת לרעתך לנצח ותחכה לנקמה.
עשיתי טעות! טעות ארורה!
אף פעם לא הרשית לי לעשות טעויות.
אף פעם בחיי, בגלל זה אנחנו תמיד מוצאות עצמנו כאן.
איפה? -עומדות באמצע החדר הזה
וצורחות כך כמו מטומטמות!
איך את מעזה לקרוא לי מטומטמת! אני באבל על בעלי!
אני באבל על אבא שלי!
ולך לא אכפת!
זה נוראי.
את נוראית.
צאי מפה!
קודם המשרתים, עכשיו אני. זה הסדר.
לכי הביתה!
לכי לעיירה האהובה שלך עם היצורים וכל הלא יוצלחים שם,
וספרי להם איך האימא הנוראית שלך
צרחה עלייך בהלוויה של אבא שלך.
כולם יוכלו לנחם אותך ולומר לך איזו מכשפה אני,
וכמה את מושלמת!
ושוב אנחנו בהתחלה.
לא יכולת פשוט להגיד שהוא קרא הרבה?
אני יודעת.
"אבא שלי. כן, הוא אהב ספרים."
אני יודעת.
"הבולים. איזה אוסף של בולים."
הייתי תחת לחץ רב. לא היית שם.
ואיך לא סיפרת לי את זה?
לא חשבתי שהיא עדיין כועסת. -לא חשבת?
שיערתי שהיא כועסת כי היא לא ענתה
לשיחות הטלפון או האימיילים שלי במשך ארבעה חודשים,
אבל חשבתי שהיא תסתיר זאת בפנייך.
כי זה קרה בעבר.
מה גרם לחיוך שכזה בבית הזה?
יש לזה ריח בשרי.
כן, אבל איזה סוג של בשר?
ויש גבינה, ושכבות של...
זה פריך.
לא, חכי, זה עיסתי. זה פריך ועיסתי.
מה פריך ועיסתי? -חמאת בוטנים? או מלט שלא עורבב טוב?
אז יש לנו בשר, גבינה, חמאת בוטנים או מלט שלא עורבב טוב.
למען השם, פשוט תאכלו את זה.
יודעות מה? אני אתחיל ראשון.
אימא תמיד דאגה שאטעם את האוכל שלה לפני שהיא נוגעת בו.
טעים.
זו יכולה להיות חמאת בוטנים. -כן.
מגניב.
תודה שהזמנת אותי לארוחת הערב. היה די מפחיד שם.
מי זה?
המכונית שלך נתקעה בסוף כביש הגישה.
איזה מזל יש לי שאני בוכה בקול רם.
אם העוזרת שלך לא היתה שומעת את הבכי, אני לא יודע מה היה קורה.
היו נגמרות לך ממחטות האף.
נחמד שעכשיו אפשר להתבדח על זה.
תודה שנתת לי לאחסן כמה ארגזים, סבתא.
איפה תגורי? -אמצא לי שוב מקום משלי.
לעת עתה היא כמו ג'ק קרואק. היא בדרכים.
תעבירי את סם הפיוטה.
אבל אחרי שתעבירי את הסם, באיזה שירותים תלכי להקיא?
יש לי הרבה אפשרויות.
פריס מארחת אותי כשאני בניו יורק.
אני יכולה להיות אצל אימא, ליין או אצלך. -אז את חסרת בית.
אני לא חסרת בית.
אבל את לא גרה בשום מקום. -לעת עתה.
מתאים לך הקיום הנוודי הזה? כמו גרופי?
הלוואי שהיתה גרופי, הייתי משיגה כרטיסים להופעות.
לוק! חבר! -שלום לכולם. אמילי.
זהירות! -סליחה.
אני אעשה זאת. -ודאי.
תודה שבאת, מותק.
כן. חסכת לכולנו נסיעה יקרה במונית.
כולכם הולכים עכשיו? רק התיישבנו.
לא, בבקשה. תאכלו. אין מה למהר. אני יכול רק...
זה ממש טעים.
תודה.
אתה לא אוהב את זה?
מה?
אוקיי.
טעים מאוד.
נכון? הייתי מוכן לאכול פה כל ערב.
לוק? -כן?
מה אתה חושב על מצב המגורים של רורי?
שהיא משוטטת לה מספה לספה כאילו היא לואין דיוויס.
זה בסדר.
זאת אומרת, היא מבוגרת, והיא...
קראת את הטור ב"ניו יורקר"? שמתי אותו על התפריט.
למה כולם מתייחסים לזה כמו אל טקס מעבר?
רורי אישה בת 32 בוגרת קולג' בלי כתובת קבועה.
זה לא נורמלי.
אני יכול לקום?
הם משחקים כדורגל וחסר להם שחקן.
לך.
היי, אני קירק! כאן!
תסבירי לי שוב מי האיש הזה?
אילו רק יכולתי. -סבתא, אל תדאגי לי.
אני יודעת מה אני עושה. אני עסוקה יותר מאי פעם.
אני בנסיעות וחותרת לקראת מטרה.
ואני לא צריכה לאפסן את החפצים שלי פה אם זה ידאיג אותך.
את יכולה להשאיר את הדברים שלך פה. זה לא מה שהתכוונתי.
יש עכשיו כיסא. -בטח.
גול!
תתקשרי אליי מלונדון.
לוק... -כן?
רק אמרתי להתראות. -להתראות.
לילה טוב, אימא. -קירק, אנחנו הולכים!
נדבר מחר. -כן.
קירק! עכשיו!
תודה, לוק. -אין בעד מה, קירק.
לפני שאלך, צריך לתאם גרסאות לגבי מה שקרה.
המכונית שלך התקלקלה, נסעתי להרטפורד, והסעתי אותך בחזרה.
או ששלך התקלקלה, אני נסעתי להרטפורד, לקחתי אותך,
והסעתי אותך הביתה.
מה? -סיפור טוב יותר.
לא.
העסק שלי צעיר, לוק. יש קצת ליקויים שדורשים טיפול.
אנשים לא רוצים לדעת איך מייצרים את הנקניקייה.
הם רק רוצים לאכול.
אי אפשר להתווכח או לענות על זה, קירק.
נהדר. תודה.
לעזאזל.
פטאל, עצרי מיד!
אני יודע שאת שומעת אותי!
חזרי הנה מיד! פני ימינה!
רוצי, פטאל! -אל תעודד אותה.
מה כל זה? -מה?
מילונים, אגרונים, "יסודות מתמטיים של פילוסופיה טבעית"...
קיבלת מכתב מאפריל.
ניסיתי איזה שעתיים להבין מה כתוב בו ואז את התקשרת.
שלום, 'פאטר'..."
"אבא", בריטית או לטינית. -ודאי.
היא השתמשה במילה "אונטולוגי" שלוש פעמים.
גם בפעם הקודמת. חיפשתי את ההגדרה ושכחתי.
חיפשתי שוב את ההגדרה כשאת התקשרת.
זה מה שקורה כשמשריצים גאונה שלומדת ב"אם.איי.טי".
רורי חכמה. כשהיא מדברת לא צריך תרגום.
כן, אבל היא גדלה איתי.
היא למדה את כישורי השפה שלה מ"מועדון ארוחת הבוקר".
הי, ממתי הקפה הזה? -הוא ישן.
שיהיה.
הי, לוק... -מה את עושה?
אוכלת סוכריות קישוט. -רגע, אבל... לא חשוב.
סיפרתי לך?
הבעל של מישל, פרדריק, רוצה תינוק.
פרדריק, הבחור שהזמין שלושה פנקייק על שלוש צלחות נפרדות?
העיירה צריכה לערוך מגבית ולקנות חזיר נוסף.
אני לא יכול לראות את זה יותר.
הי, לוק, פעם רצית ילד?
יש לי ילדה. -אני מתכוונת לילד טרי.
מה זה ילד טרי?
ילד שהוא טרי. ילד איתי.
מעולם לא דיברנו על זה ברצינות, לא נראה לי.
באותו הרגע בבית טוויקהאם, אבל מאז...
חשבתי שאם היית רוצה עוד ילד, היית אומרת משהו.
חשבתי שאם היית רוצה עוד ילד, שאתה היית אומר משהו.
דיברתי על זה פעם. -מתי?
לפני חמש, שש שנים. -לא זוכרת.
בליגת הילדים.
הילד ששיחק במגרש הימני עזב באמצע המשחק כדי ללכת לשירותים.
פניתי אלייך ואמרתי, "זה הילד".
"זה הילד"? -כן.
"זה הילד" זה איך שבישרת לי שאתה רוצה ילד?
לא במילים האלה. -לא.
"זה הילד" לא אומר שאתה רוצה ילד.
להגיד "זה הילד" זה להכיר בכך שהוא הילד שעליו אמרת,
"זה הילד".
חשבתי שהבנת מה אמרתי.
בלתי אפשרי, כי אני לא דוברת "אה"?
זה מה שחשבתי ואת לא התעקשת על זה, אז...
זה היה תפקידי להתעקש על זה? -לא.
סליחה, אני...
איך אתה מרגיש לגבי זה עכשיו? -מה?
אתה עדיין רוצה ילד?
תראי, לא מאוחר מדי?
לא יודעת. -תשמעי, תשכחי מזה.
יש לי ילדים. יש לי את אפריל
ותמיד החשבתי את רורי כאילו היתה קצת שלי, אז...
כן, אבל אותה היה כיף לגדל. אתה לא רוצה כיף כזה?
כבר כיף לי. תראי איך אני שם כיסאות על השולחנות.
לזרוק כדור אל הבן שלך?
יש את ג'ס. -אמרתי לזרוק "אל" לא "על".
אני בסדר.
לעולם לא תשתתף בטקס הסיום של הילד שלך.
הלכתי לטקס של רורי.
זה לא אותו דבר. -אני יודע שזה לא אותו דבר.
אני לא רוצה שתחמיץ משהו.
אף אחד לא מקבל כל מה שהוא רוצה בחיים.
בסך הכול, די הצלחתי.
אוקיי, סנדי, נתראה אז.
מי זו סנדי? -אתה חייב לדעת הכול?
אני החבר הכי טוב שלך ושותף עסקי, אז כן.
סנדי היא הפונדקאית שלנו.
את עושה את זה. -אני חושבת על זה.
מלהיב!
אני מקווה שזה יצליח. תינוק ממש יעזור בכול.
אנחנו רוצים עוגה! -היא מגיעה. קח אותה.
מי יעזור לי להדליק את הנרות?
אני! -כיף!
- יוצרי שושלת -
הנה. הכנתי טרי.
תודה. עברה שעה מאז העירוי האחרון שלי.
יש לי את כל הניירות שלך. אוודא שהכול מסודר.
תוכלי לדפדף בזה בזמן ההמתנה. -תודה.
הקפה ממש טוב.
כן? -כן. חזק. קצת פריך.
טוב.
אוקיי, אני אסתכל.
אתה אמור להסתכל בזה איתי. -סליחה.
אז על מה אנחנו מסתכלים?
פונדקאיות פוטנציאליות. -פונדקאיות. כן.
והפונדקאיות הן...
ילדו את התינוק. -התינוק שלנו.
כן. הן ילדו את התינוק שלנו.
אני מבולבל. אני אמור לשכב עם הנשים האלה?
מה? -כי אני לא רוצה לשכב איתה.
לא, אתה לא צריך לשכב איתן.
מה? היית שוכב איתה? -לא.
מה איתה? -לא.
היא מחזיקה מחבט. תוכלו לשחק בייסבול ולעשות את זה על ספסל השחקנים.
אני לא רוצה לשכב איתה או עם מישהי מבין הנשים האלה.
אני לא רוצה לשכב עם אף אחת לעולם.
מלבדי. -לורליי, למה אנחנו פה?
ניסיתי לברר לגבי אימוץ.
אני לא רוצה לנסוע לבנגלדש להשיג תינוק.
אני לא נוסע לוודברי כדי להשיג נורה.
חוץ מאימוץ, זו אולי הדרך היחידה עבורנו,
ואני לא רוצה עוד חלון רחב. -מה?
כששיפצנו את הבית, אתה רצית חלון רחב,
אבל זה נראה מוזר עם החלונות האחרים אז ויתרת על זה. התפשרת.
אני לא זוכר שרציתי חלון רחב.
רצית. עכשיו זה עוד משהו ברשימה
של "דברים שאין לי כי אני עם לורליי."
כמו שקט. -וחלון רחב.
אני לא רוצה חלון רחב.
טיפשה! כשאני אומרת "אנשים חשובים", אני מתכוונת לאנשים חשובים.
הבאתי להם קפה.
אם היינו ב"סטארבקס", את היית עובדת החודש.
במקום זה, את בוגרת סמית הראשונה שפיטרתי השבוע.
לורליי! כמה טוב לראות אותך! אני מצטערת שהייתם צריכים לחכות.
פריס, זה בסדר. -אל תעמדי פה רועדת. לכי.
תתנצלי בפני הורייך.
תגידי להם שתשלמי להם בחזרה על הסמסטרים שבהם למדת
איך משפיעה "באפי ציידת הערפדים" על הפמיניזם.
אוקיי, אז, שלום, לוק. -היי.
זכרת אותי. -קשה לשכוח אותך.
מחמיא. בואו נלך.
אני כבר לעתים נדירות מלווה זוגות,
אבל כששמעתי שאתם מגיעים, אמרתי,
"האישה היתה האימא השנייה שלי.
אף אחד אחר לא יטפל בתיק הזה."
זה מאוד נחמד מצדך, פריס.
אז הסיפור. "יוצרי שושלת".
אנחנו קליניקה המציעה שירות מלא לפוריות
ופונדקאות, והגדולה ביותר בחצי הכדור המערבי.
אף חברה אחרת לא מציעה יותר שירותים מאיתנו, רפואיים ומשפטיים,
ולאף חברה אין דירוג גבוה מאיתנו.
בדקתם ב"יילפ"?
לא. -תבדקו ב"יילפ".
אז אתם יודעים איך זה עובד?
אנחנו עוברים על זה ובוחרים?
תני לי את זה. זה למכירת החיסול.
אני לא ארשה לעלובות האלה ללדת את התינוק שלכם.
לא, בשבילכם אוציא את המשובח ביותר.
אני מתעלף?
מה שלום רורי? היא חזרה מלונדון?
כן, אבל היא שוב שם.
קשה לעקוב אחריה, מה? -כן.
אז זה די פשוט כאן.
אנחנו משתילים ביצית בגוף פורה, ומפרים אותה ואז יוצא תינוק.
בינג בנג בום. חשבת על ביציות?
להשתמש בביציות מעל גיל 44 בהפריה,
הסיכויים שיצא תינוק הם כאחוז אחד לניסיון.
איזו עובדה כיפית. -היא תמיד מצחיקה, זאת?
כן. הי, כמה זה יעלה?
המון. אבל שוב, לורליי היא האימא היחידה שאי פעם היתה לי
חוץ מהמטפלת סולדד, אז יש הנחה גדולה.
כמה זמן בילית עם הבחורה הזו?
אז, לוק... -כן.
מה שלום הבנים?
מה? מה היא עושה? -אני לא יודעת.
אני טובה באבחון המצב שם למטה.
תפסיקי לאבחן.
רק מסקירה שטחית, אתה נראה סימטרי ומאוזן.
תוודאי שהוא לובש רק תחתוני בוקסר.
אוקיי, הנה דוגמית של מה שיש לנו.
בלונדיניות, שחרחורות ואדמוניות.
גבוהות, נמוכות, אתלטיות, אמנותיות.
יש לנו גם כאלה עם בגאז' גדול,
אם זה הטעם שלך, לוק.
סליחה. אני אמור לשכב איתה או לא?
זו מחשבה חולנית.
ברור שאתה לא שוכב איתה. היא נשואה.
גרמת לזה להישמע כאילו... -יש לנו יהודיות, נוצריות,
מוסלמיות, הינדיות, אתיאיסטיות, אחת ויקנית,
ולמנוי פרמיום, אתם יכולים לקבל את הטוב ביותר,
נשות אנשי צבא.
חסונות, מהימנות וטובות באריזות.
חכו, סליחה. אני צריכה להוריד אותה מרשימת הפנויות.
היא בהיריון. לקוח מאוד חשוב.
בואו נקרא לו... דוגי האוזר.
את מתכוונת לניל פטריק האריס? -וואו. בקול רם, בבקשה.
אוקיי, עכשיו הוא נחשף, אבל כן, זה ניל פטריק האריס.
איזו מין חשיפה... -זה ניל פטריק האריס.
שמעת? זה ניל פטריק האריס.
שמעתי, כן. -ניל פטריק האריס.
אתה נראה מעוצבן, לוק. -לא. אני לא מעוצבן.
למה את חושבת?
כי אתה לא מתלהב מניל פטריק האריס.
לא, אני מאוד מתלהב בשביל ניל פטריק האריס אם זה מה שהוא רוצה.
זה לא מה שאתה רוצה? אני מבינה.
זו החלטה גדולה, ללדת ילדים.
יש תגמולים, אבל גם פניקה ודאגה מתמדת.
הם בריאים? הכול פועל כשורה? הם חכמים?
מקדונלדס מלאה בבוגרי קולג' בעלי הישגים ממוצעים.
ואז יש את הלוטו של הטבע.
זאת אומרת, אמרתי לניל,
"אתה מוכן לקבל ילד לא מושך
שלא ייראה טוב מול המצלמות?
תסכים שהילד שלך
לא יהיה שחקן אלא אמרגן?"
אני צריך ללכת. -לוק, חכה.
סליחה, פריס, אני...
כן. לכו. תדברו על זה. אשלח לכם די.וי.די עם הבחירות הטובות ביותר שלי.
אכלול גם עותק של "נעלמת".
ניל פטריק האריס ממש מוצלח שם. -תודה.
לא.
תודה, פרנסיס.
לעזאזל, תביא את הבקבוק, אנחנו חוגגות.
אני אוהבת לבוא הנה כי הם שונאים שאני באה.
באמת? -לא הרשו לנשים להיכנס לכאן
עד אמצע שנות ה-80. היינו אמורות להיות
רעיות שמתנהגות למופת עם כפות רגליים זעירות,
לא פושטקיות כמוני.
אני עזרתי לפתוח את הדלתות.
תודה, יקירי. -העונג כולו שלי, גברת שרופשיר.
אז, לחיינו.
הפושטקיות שולטות.
אני חייבת לומר לך שקיבלתי תגובות מדהימות
על "שיחת העיר" שלך.
הרבה יותר מדברים שאי פעם כתבתי.
אני בספק.
אז, הספר.
כן. -אני מתלבטת,
מתלבטת, את יודעת.
מעולם לא רציתי לכתוב על עצמי.
הנושאים שלי הם פמיניזם, איכות הסביבה, מי אני?
אבל אם אמצא מישהי עם ראש דומה, שאיתה אוכל לכתוב אותו,
מישהי כמוך... זה יהיה מרתק.
את יודעת, מעולם לא עשיתי משהו כזה.
לא אכפת לי מזה. רק חשוב לי שזה יהיה כן.
אני רוצה שיכירו אותי כמו שאני, כולל הפגמים.
אני טובה בפגמים.
ואם אתנדנד, ואתן ליהירות שבי דרור,
את צריכה להישאר יציבה.
פרנסיס, מה זה?
זה קרפצ'ו דג סנדל אטלנטי עם ליים וצ'ילי.
כן?
ומי הגאון שהזמין את המנה הזו?
ד"ר ריינולדס שם.
האם אפשרי שהמנה הזו
תיעלם ושאתה תחזור לשם
ותביא עוד מנה לדוקטור הנחמד שם?
כמובן, נעמי.
זה טעים.
הכול יותר טעים כשזה גנוב.
זה טוב.
אז בואי נדבר על זמנים.
אני חושבת שנזדקק לשמונה שבועות כדי לנסח הצעה להוצאות הספרים
ולכתוב פרק לדוגמה.
כמה גישה תהיה לי אלייך? ראיונות הם הכול.
גישה מלאה, יקירתי. בואי איתי לכל מקום חוץ מלשירותים.
בעצם גם לשירותים, מבחינתי.
פרנסיס, למי מיועד ההמבורגר? -למיס קיפני.
תאמין לי, היא לא תאהב אותו. חצי ממנו ילך לכלב שלה.
אז הדבר היחיד שנותר לדון בו זה העניין הכלכלי.
עורכי הדין יטפלו בזה, נכון?
חצי-חצי. נתחלק ברווחים. אנחנו בזה ביחד. כן?
כן.
נכון.
תפקחי עיניים לקינוח.
אני לא מאמינה שכבר שתיים. שתיים בצהריים.
אני מרגישה שאני ערה כבר כמה ימים.
זה הג'ט לג. והוויסקי. שתיתי ויסקי בלי כלום.
הפכתי לשתיינית ויסקי בצהרי היום.
אני צריכה לעמוד בקצב של נעמי אם אני הולכת לכתוב את הספר הזה.
היא שותה במהירות שבה היא מדברת והיא אף פעם לא משתכרת.
נראה שהיא הופכת חכמה ועקבית יותר.
או אולי היא פשוט חכמה ועקבית יותר.
זה נהדר, נכון?
עכשיו אוכל לדבר על משהו קונקרטי בפגישה שלי ב"קונדה נאסט",
והיא כבר הזכירה שיפורסמו קטעים ממנו ב"ואניטי פייר", שזה יהיה מדהים.
זה לא באמת סוג העבודה שלי, אבל לעת עתה זה טוב.
וזה כסף. כסף זה נחמד.
עכשיו אני צריכה לבלות איתה יותר כדי שאוכל לכתוב טיוטה של הפרקים הראשונים
כדי שנוכל להציע את זה ולראות מי יהיה מעוניין.
זה מתחיל בעוד חודש, כשהיא תחזור מהודו.
עקרונית, היה לי יום טוב. איך היה היום שלך?
הביאו לי את הבגדים מניקוי יבש.
נראה לי שניצחתי. -אני לא יודע. אני אוהב את המכנסיים האלה.
אני שמח שהלך טוב. -כן.
הערב, אקח אותך לבילוי כדי לחגוג. -אשמח.
מחר, אספר לך דברים ששמעתי על נעמי שרופשיר.
לא אכפת לי שהיא קשה.
היא קשה וקצת מוזרה.
אני אוהבת מוזר. גדלתי על מוזר.
יכול להיות נהדר, וזה מגיע לך.
כן. זה מגיע לי.
סיפרתי לך שהיא איבדה את הנעליים שלה במועדון?
לא סיפרת. -לא שמתי לב עד שעמדנו לצאת.
היא הלכה כאילו היא נועלת נעליים. ציינתי זאת והיא אמרה,
"השארתי אותן איפשהו." איך עושים דבר כזה? יורד שלג בחוץ.
רואה? מוזרה. -מוזרות זה חומר פרסומי טוב.
וגם סופרת טובה. -המכנסיים באמת עשו לך מצב רוח טוב.
אתה חייב לחזור לעבודה?
המכנסיים לא יכולים להיות ההישג היומי שלי.
בנוסף, יש לי מתחרה. את תהיי סופרת.
זה לא שאני ג'ון מקפי. -עדיין.
אשלח לך את המכונית בשמונה.
אשתמש במחשב שלך, אוקיי? -הוא לרשותך.
איפה הארגזים ששלחתי הנה? -העוזרת שמה אותם בארון.
אני צריכה לחפש משהו. -תלבושת המזל שלך?
אל תלעג.
אני לא לועג. זו תלבושת מוצלחת.
לבשת אותה כשראיתי אותך בהמבורג.
הי, יש פה משהו שאתה לא רוצה שאראה?
כמו חלקי גופה?
זה ברשימה, כמובן.
לא, כמו, דברים של בחורות אחרות.
אין בעיה. -אוקיי.
הי, לא הייתי עושה זאת.
משאיר דברים בשטח כדי שאת...
לא האשמתי... -אני יודע. אני רק...
תראה, יש לנו הסכם. מה שקורה בווגאס נשאר בווגאס.
נכון.
וכשאנחנו לא בווגאס, אנחנו שוכחים מווגאס
וכשאנחנו חוזרים לווגאס אז אנחנו בווגאס עד ש...
זרוק לי חבל הצלה.
נתראה בשמונה.
הטלפון שלך. -מה כתוב?
"ארוחת ערב עם פול. לא לשכוח."
חרא. -עם המון סימני קריאה.
שכחתי. -זה מההתרגשות בגלל המכנסיים, נכון?
לך. וגאס. -אבל... כן. וגאס.
אני חייבת להיפרד מהבחור הזה.
סליחה, הסיסמה שלך? -וואפלהאוסבאטרבוב.
חמוד. -כן, נכון?
אוקיי, אני פה עכשיו.
אתן, שבו שם.
אין מדיניות החזרים. מה היא תחזיר? זה תינוק.
אתקשר ואראה אם היא רוצה אותו,
אבל בפעם הקודמת בראד סיים את זה.
שלום, לוק. -פריס, הי.
תוכל להביא להן סלט, בלי קרוטונים?
ושלא ירמו אותך עם הדיאט קולה.
רציתי להתנצל על מה שהיה בפגישה. -אין צורך.
הייתי בעסק הזה שנים
ולפעמים אני קצת יותר מדי "בוא ניגש לעניינים", אתה יודע?
נראה לי שהפחדתי אותך. -כלל לא.
תראה, אתם צריכים לדעת שאני טובה.
אני פבלו אסקובר של עולם הפוריות.
יש לי את המוצר הטוב ביותר, ואני רוצה לעזור.
אני מעריך זאת... -הבנתי.
אתה בחור מעיירה קטנה. אתה מקבל את החלב מהפרה.
למעשה כולם מקבלים את החלב מפרה.
אז חשבתי להפוך את זה יותר ביתי בשבילכם.
בנות, תכירו את לוק דיינס.
ג'יל וג'יין הן הוולדניות הטובות ביותר שלי.
סליחה? -חשבתי שתוכלו לשבת ולדבר.
תכיר אותן, תשאל אותן שאלות. תאתגר את ג'יל בהורדות ידיים.
אני חושבת שתהיה מופתע לטובה.
פונדק דרגונפליי.
מישל, תעביר לי את לורליי.
מי זה? -מישל!
לוק. כמה נחמד לשמוע את שירת הסירנה שלך.
תמצא את לורליי ותגיד לה שיש פה שתי ולדניות שטובות בהורדות ידיים
ושאני זקוק לעזרתה! -מה?
פריס?
רורי, היי! -מה את עושה פה?
אני עובדת. -כאן?
בכל מקום בו יש רחם זקן או פגום. -לא ניתקתי.
את אוכלת? -לא, אני שותה קפה. ג'ט לג.
אז אני הולכת אלייך הביתה. אני יכולה להתארח?
אין בעיה, יש לך מפתח. -תמצא אותה!
יש לי סידורים קודם. רוצה לבוא?
בטח. גבירותיי, עוד מעט אחזור.
תסגרו את העסקה.
סליחה? נראה לי שהרשת האלחוטית לא פועלת.
באטר עם בי גדולה. כן, אני עדיין פה, מישל.
לוק! -לא עכשיו, טיילור.
אז מתי? צלצלתי, השארתי הודעות,
אפילו החלקתי פתקים מתחת לדלת בלילה.
אותם מסרתי מיד לאף.בי.איי.
אני יודע שהיו לך בעיות עם מכל השפכים שלך.
טיילור, אתה רואה אנשים שמנסים לאכול פה?
כן. ואתה יודע מה קורה אחרי שהם אוכלים?
זה עדיין לא עובד.
לוק, אני אוהב את העיירה הזו. אתה אוהב את העיירה הזו?
לא. -סליחה.
הבי הגדולה אולי ב"בוב" ולא ב"באטר"?
העיירה הזו נועדה לגדולה.
כל החלקים שם.
זה רק עניין של המשהו המיוחד הזה
שיגרום לה להיות שם. -כמו מערכת ביוב.
כן, כי כשיש מערכת ביוב,
אז אתה חלק ממשהו שגדול ממך.
כמו היקום, אבל יותר היגייני. -טיילור...
סליחה. הסיסמה עדיין לא פועלת.
בטח שהסיסמה לא פועלת! זה זיוף!
הוא חילק סיסמאות מזויפות
מאז שהוא התקין רשת אלחוטית במקום!
כמה אפשר להיות טיפשים?
הוא לא רוצה לתת את הסיסמה שלו
כי הוא לא רוצה שתבדקו פה פייסבוק,
או שתענו לאימיילים, או תסתכלו ביוטיוב בזואלה,
או מה שזה לא יהיה שאתם עושים.
זה לא המשרד שלכם. זו מסעדה! לכו הביתה!
תשלמו על רשת אלחוטית! אני משלם.
אני לא יכול...
אתם יודעים מה? לא חשוב.
טעיתי. לא מגיע לך שירותים ללא סתימות.
טיילור!
באמת?
עכשיו שיש לי...
איזה שבוע.
הו, חברים
מנפנפת מרכבת נוסעים
הו, בחיי
מוכר לי בכל דרך אפשרית
יום חדש
תמונה בידיי של מי שפעם הייתי
הי! -חרא!
חזרי הנה!
תפסיק! מה יש לך?
אמרתי לך! העיירה שלי, הפינה שלי!
אבל אני אחותך!
אין לך הוכחה לזה. -תשאל את אימא!
אימא משקרת! כדאי לך לברוח, אחות קטנה!
בכנות, זה נגמר ברגע שהוא רצה לעשות משהו יצירתי.
את ודויל נפרדתם.
הוא כותב תסריטים עכשיו. היית בקולנוע לאחרונה?
אני יודעת. -פתאום הוא לובש ג'ינס
וטישרט דהויות שעולות 200 דולר של להקות רוק שהוא אפילו לא ראה אי פעם.
הוא טס ל"חוף", כאילו שפה זה לא חוף.
הוא שותה וודקה כי יש בה פחות פחמימות.
ואז הוא התחיל למכור דברים והבנתי, "זה לא ישתנה".
אני כל כך מצטערת.
זה בסדר. אהרוג אותו בבית המשפט.
ודאי.
אשתמש בחולצת ה"דף לפרד" כדי לנקות את החלונות.
המתנתי חצי שעה! קפוא פה!
היית צריך לחשוב על זה לפני שנתת לי רק ארבעה כוכבים.
את לא רוצה אולי לנסות לסיים את זה יפה?
יש לכם ילדים והייתם צוות טוב בשלב מסוים.
זה היה לפני שברט ראטנר נתן לו את המפתחות לביתן הבריכה שלו.
אוקיי, גבירותיי. הגעתן.
תודה, קירק. -אין בעד מה. בואו שוב.
לליין יש חוט מאריך? -אבדוק.
אני יודעת שהייתם חברים,
אבל אם נגיע לזה, ותצטרכי לבחור צד...
אני עם פריס תמיד. -תודה.
תגידי שהוא שלח ידיים במסיבת חג המולד
בהצהרת העדות? -לא.
אבל יש לי רק אותך. המטפלת שלנו נראית כמו בניסיו דל טורו.
הגעתן.
זכרו להתקשר לאימא שלי ולדרג אותי!
ליין, את זוכרת את פריס.
כן. היי. -היי.
את עדיין צריכה את הארגזים שלך? -כן, בהחלט.
קירק, באמת!
ביקשתי מזאק שיוריד אותם בשבילך. -אין בעד מה.
תודה, זאק. -לא להסתכל עליי. אני לא אני.
מה את מנסה למצוא? -את תלבושת המזל שלי.
זו חליפה כמו של מעודדת? -בדיוק.
זה הבית שלכם? -כן.
מי יקבל אותו כשתיפרדו? -מה?
ליין, הוא כבר הוא? -לא!
רורי, את ישנה בחדר האורחים?
לא, הוא לרשותך, בריאן. -קנית עוד בירה?
צריכה להיות שם.
אני יכולה לעזור? -כן. אולי תחפשי בקופסה הזו.
אני מחפשת שמלה אדומה עם חצאית נפוחה.
אוקיי, שמלה אדומה, חצאית נפוחה. זה נחמד. תלבשי את זה.
לא, זו צריכה להיות תלבושת המזל שלי.
הפגישה שלי ב"קונדה נאסט" בעוד יומיים. אני חייבת למצוא את התלבושת.
הוא כבר הוא? -לא, הוא לא!
לא ביקשתי את הקידום הזה, אוקיי? רד ממני.
אין שום דבר רע בלהביא פרנסה, בן אדם.
היא לא כאן.
אני אני. סטיב! קוואן! תיכנסו הנה!
תעזרו לדודה רורי למצוא את התלבושת שלה.
מי עשה לך את העבודה? -מה?
אותם. פרידמן? -אני...
רזולי? מנדלסון? -פשוט ילדתי אותם.
בסדר. אל תגלי לי.
הי. -בתשובה על 43,000 ההודעות שלך,
אין לך שום דבר בניקוי יבש.
לעזאזל. -ברצינות, זה היה קופלסון, נכון?
זה לא היה טבעי. החבילה של בעלך לא סימטרית.
רגע, מה?
היא לא פה. אולי היא אצל סבתא.
איך היה בלונדון? -נהדר.
איפה גרת? -עם דידי. כמו תמיד.
אני אוהבת שיש לך חברה בשם דידי. כמו ימי שישי באיי.בי.סי.
דיברת עם סבתא לאחרונה?
למה? -היה שקט לגבי המריבה.
הייתי עסוקה. -תתקשרי אליה.
לתקן את המצב. -אתקשר.
מתי? -כשיתאים לי.
שתיכן עקשניות. -היא התחילה.
אי אפשר להתחשב בה בתקופה הזו?
היא שכלה את בעלה.
תיארת לעצמך אי פעם את סבתא בלי סבא?
לא. -תבדקי מה איתה.
בסדר. אבדוק מה איתה.
טוב. כשאת שם, תוכלי למצוא את תלבושת המזל שלי.
התלמידה מתעלה על מורתה.
נהדר. -מה?
הפגישה שלי ב"קונדה נאסט" שוב נדחתה.
מצטערת, מותק. אז את לא צריכה את התלבושת?
את הולכת.
באמת. -מה עכשיו?
פול המסכן.
היי, את חייבת... -אני יודעת.
בסדר, בואו נעשה את זה. -כן!
הם רציניים?
אחת, שתיים!
בקרוב אעשה קאמבק
כמו הציפורים והדבורים בעצים
זה יהיה להיט
אדבר אל ההמונים בתקשורת המדיה
אבל אם יש משהו שתרצי לומר לי כדאי שתאמרי זאת במזומנים
כי יש לי זבל ולך יש כסף
בייבי, אנחנו נסתדר מצוין
אז תני לי את כל הכסף שלך ואת יודעת שאני חושב שאני מצחיק
את לא רואה אותי מחייך? את לא רואה אותי מחייך, אני הגבר
אני הגבר
שנתן לך את ההולה הופ -אני הגבר
אני הגבר
אני הגבר שנתן לך את היו-יו
אני הגבר -אני הגבר
אני הגבר, כן -אני הגבר
אימא? -"הולה", שלום.
אימא!
קחי את הארגז הזה ושימי אותו למטה.
חזרי לפה ותביאי את המתנות האלה.
אימא, את שם? -לורליי? לא ידעתי שאת באה.
אלוהים!
ברטה, הארגזים האלה צריכים לצאת החוצה.
מה? -הם יוצאים החוצה.
קחי את הארגזים. טוב.
התקשרת? -התקשרתי?
כי היום זה לא יום טוב.
מה קורה פה? מי כל האנשים האלה?
זו ברטה. -אני מכירה את ברטה.
זה בעלה של ברטה.
לא, זה בעלה של ברטה, זה האח שלו,
ואני חושבת שאלה ההורים של מישהו. -והילדים?
חשבתי שהם כולם שלה, אבל עכשיו אני כבר לא בטוחה.
לא, זה הולך. -אימא, מה... אפשר לקבל דקה?
בסדר. אתם מוכנים לתת לנו דקה?
אימא, "לבד" נראה כמו גז.
אני לא יודעת איך לתקשר איתם אחרת.
בתו של לאונרד מרטין עובדת באו"ם, והיא באה אליי.
גם היא לא יודעת איזו שפה הם דוברים.
אימא, מה קורה פה?
את מתכוונת עם הבית? -תתחילי עם הבית.
אני מסדרת את החיים שלי.
את מכירה את מארי קונדו? -לא.
את לא מכירה? -לא.
היא יפנית. -אוקיי.
את לא מכירה אותה? -היא יפנית?
כן. -לא.
היא כתבה ספר רב מכר על סידור הבית. אז אני מסדרת.
התחלתי להרגיש קלאוסטרופוביה.
אני מתעוררת בלילה ומרגישה שהבית סוגר עליי.
כאילו שאני לא יכולה לנשום, מבינה? -כן, אני מבינה.
אחת מהנשים בחוג הגינון שלי קנתה את הספר הזה,
"סוד הקסם היפני-להיפטר מהבלגן."
היא אמרה שזה שיפר אצלה הכול. את מקשיבה?
"סוד הקסם היפני-להיפטר מהבלגן"? -את מכירה אותו?
נכתב בידי אישה יפנית, מארי קונדו?
כן. -לא.
אנשים סוגדים לה.
היא אומרת שצריך לקחת את כל החפצים ולשים אותם בערימה על הרצפה.
ואז לוקחים כל חפץ ומחזיקים אותו.
אם הוא מביא לך אושר, את שומרת אותו, אם לא, אז לזרוק.
לא מביא אושר.
הוא מוציא את כיסאות חדר האוכל. -הם לא מביאים לי אושר.
צריך לסגור את הארגז הזה.
דרך אגב, אם אחלה במחלה סופנית,
אני רוצה לעבור לוושינגטון כדי למות. זה מותר שם.
למות? נותנים שם למות?
בכבוד ולפי לוח הזמנים שלך.
אני אמות שם ואז תצטרכי לשלוח אותי בחזרה הנה לקבורה,
זה עולה הון, ביררתי.
אז בכספת יש מעטפה שכתוב עליה "מזומנים לשליחת גופה".
אני יכולה לנסוע גם לוורמונט,
אבל היינו שם פעם בחופש והיה נוראי.
סנאים.
אז שיהיה וושינגטון.
רק אמצע היום.
תטעמי. תראי אם זה מביא לך אושר.
אלוהים. לא ישבתי כבר שש שעות.
לחיים.
אז, באמת, אימא, דברי איתי.
למה את לובשת ג'ינס?
מה? -כי זה מבעית.
התחלתי את התהליך עם הארון שלי.
שום דבר ממה שהיה לי לא הביא לי אושר, אז נגמרו לי הבגדים.
לא יודעת מאיפה השגתי אותם.
הם שלי. -באמת?
לא שמת לב לטלאי של בילי סקוואייר על התחת?
את יכולה לקבל אותם בחזרה. -זה לא שהתגעגעתי אליהם.
אני צריכה לחזור לעבודה. המטבח הבא בתור.
עצרי. לא יישאר לך כלום.
זה בסדר. מה שיש לי יביא לי אושר.
אימא...
שום דבר לא יביא לך אושר כרגע.
כלום. בעלך נפטר לא מזמן.
כשהזמן יעבור את תביני שנתת את הדברים שבחרת בקפידה,
תאתרי את מארי קונדו ותהרגי אותה.
ואז תלכי לכלא כשאת לובשת את הג'ינס האלה,
ומשפחת המסתורין של וינצ'סטר תגור כאן ותלבש את שמלות הנשף שלך.
אני לא יודעת איך לעשות את זה. -את מה?
לחיות את חיי. -אימא...
אני לא יודעת מה לעשות או לאן ללכת.
שכחתי באיזה צד של המיטה עליי לישון.
הייתי נשואה במשך 50 שנה.
חצי ממני איננו.
את לא מבינה.
אני מבינה. -את לא יכולה. את לא נשואה.
לוק ואני כמו זוג נשוי. -לא, אתם שותפים לדירה.
יום אחד את תרדי מזה ותמצאי שותף אחר לדירה.
לי היה שותף אמיתי במשך 50 שנה ועכשיו אני לבד.
את עדיין הולכת לקבוצת האבל?
אלוהים, לא. -למה לא?
כל הנשים האלה עם אף אדום ונעלי הספורט הזולות.
הן יושבות ומתלוננות. -איזו קבוצת אבל מעצבנת.
כשמגיע תורי, לא נותר זמן לדבר עליי.
בדיוק. -לי יש בעיות. אני לא יכולה לעזור להן.
אולי פגישות פרטניות?
מה זאת אומרת? -את יודעת, רק את והוא.
מי? -בן אדם.
איזה מין בן אדם? -בן אדם רגיל
עם משרד ופנקס מרשמים.
את מתכוונת לפסיכיאטר. -זה יכול לעזור גם.
את רוצה שאלך לטיפול. -עד שתחזרי לעצמך.
ידעתי. רצית שאלך לטיפול
מאז שצפית בתוכנית הזו של טוני סופרנו.
לא נכון. אבל הוא גרם לזה להיראות מגניב, נכון?
לא. -מה הקטע פה?
אני לא משוגעת.
לא. אבל את חווה כאב. זהו שטח לא נודע.
אם זה יכול לעזור, מה הנזק?
אחשוב על זה. -אוקיי. אבל באמת תשקלי את זה.
אשקול. -ואם את עושה את זה, תתחייבי.
ממש להיכנס לזה.
אעשה זאת. -לקפוץ לזה כל כולך.
חמישה, שישה ימים בשבוע. בהתלהבות כמו וודי אלן.
הבנתי. -כי הוא נורמלי לחלוטין עכשיו.
אני מבטיחה, לורליי.
כדאי שאחזיר את ריהוט חדר השינה שלי.
אוקיי, אבל קודם, את לא חושבת שתרצי...
מה?
אלוהים, כן.
הי, אנני המתוקה
אל תיקחי את זה קשה
את יודעת שהקיץ יחזור בקרוב
למרות שהבין-ארצי נחנק מחולות מלוכלכים ומלוחים
ונדמה שהשמש מתחבאת מהירח
השלג יורד על עירנו בניו אינגלנד
והוא ירד כבר כל היום...
דיינסי בוי!
אז את מלבישה את הכלב גם מחוץ לבית?
הוא רצה לצאת לציבור. זה עולם חדש.
אני רק תומכת באהבה, לא שופטת.
זה אני. -כן.
וזה... -זה פנקס ההזמנות שלו והעיפרון.
בטח. וכובע הבייסבול?
הראש שלו גדול מדי. שלך לא מתאים.
אוקיי. בואי נשתה משהו. -אוקיי.
הגבר שלי!
ארצה לדעת מה זה ה... -לא.
את לא רוצה. -אוקיי.
מה? -כלום.
מה קורה? -פריס שולחת לי תמונות של מועמדות...
היא גבוהה. רוצה לייסד קבוצת כדורסל?
לא אמרת שאנחנו לא עושים את זה?
שלחתי לה אימייל שאנחנו חושבים על זה.
חושבים על זה? -דוחים את זה?
פשוט תגידי לה שלא.
זו משמעות "חושבים על זה". -לא.
זה אומר שתעשי זאת בסופו של דבר. נעשה זאת בסופו של דבר?
לא. אמרת לא. -ואת אמרת לא.
שנינו אמרנו לא.
אז...
לא צריך פונדקאית.
גמרנו. בוא נשתה משהו.
אוקיי.
שתי כוסות גלוג גדולות.
הי, קירק. אתה ביום חופש מהאווו-בר?
אני לא יודע על מה את מדברת. -אתה יודע, אווו-בר.
לא. -קירק, אווו...
תפסיקי עם הרעש הזה.
אם מישהו מחברת אובר הנפלאה או עורכי הדין הנאים שלה מתקשר אלייך,
אמרי להם שזה היה אחי
ולא אני, שהפר באופן פזיז את חוקי הסמל המסחרי וביצע הונאה.
דירק תמיד היה אכזבה למשפחה.
הגלוגים שלכם. הבא בתור! -קירק...
אוקיי. המכונית שלך מוכנה.
אני לא אחראית שהיא תגיע הביתה, או שאפילו תצא מתחנת הדלק.
אני מתערבת שכן.
בואי וקחי אותה. המנוע דלוק. אני פוחדת לכבות אותו.
אוקיי, מיד נגיע. אוהבת אותך.
קני מכונית חדשה.
איפה פול אנקה? -הוא רודף אחרי מחליקי הקרח.
אלוהים. היי, אימא.
ענית. -עניתי.
את אף פעם לא עונה.
ברור. -את שיכורה?
איך אני יכולה לעזור לך?
רק רציתי שתדעי ששמעתי בעצתך.
את שיכורה? -מצאתי מטפלת.
את צוחקת. -לינדה מקבוצת הגינון שלי היא בי-פולרית,
אז שאלתי אותה אם היא יכולה להמליץ לי על מישהו.
רעיון טוב. -היא אישה נהדרת.
לינדה? -לא. המטפלת.
לינדה היא סיוט. היא בוכה אם התה קר.
אבל המטפלת נפלאה. משרד מרוהט בטעם.
היא מדליקה נר שמריח טוב, קניתי אחד בשביל הבית.
נשמע נהדר.
אני יכולה להשיג גם לך. -בטח.
אני הולכת לשם פעם בשבוע ואנחנו מדברות. מדברות על כל דבר.
או על כלום אם לא עולה בדעתי דבר. -זה נשמע נהדר, אימא.
היא אמרה לי להיפטר מהספר של מארי קונדו.
היא כבר מוצאת חן בעיני. עשיתי משהו נכון. -חוק הממוצעים.
קניתי מחברת כדי לרשום בה דברים שעליהם אני רוצה לדבר איתה.
ככה אני לא אשכח. -רעיון טוב.
אמרתי לה שזה היה הרעיון שלך שאלך אליה. -כן?
כן. תודה, לורליי.
תודה שהצעת לי את זה. אני חושבת שזה בדיוק מה שהייתי צריכה.
אני כל כך שמחה, אימא. באמת.
הייתי רוצה שתפגשי אותה מתישהו. -בטח.
אולי בפעם הבאה שאלך תוכלי לבוא.
אימא, אשמח להיפגש עם המטפלת שלך.
באמת? נהדר. אני הולכת ביום שלישי בשלוש.
יום שלישי זה בסדר.
נפלא! את תאהבי אותה.
אשלח לך הודעה עם הכתובת? -שלחי.
להתראות. -להתראות, אימא. ביי.
איזה התקף אתה עובר?
מה קורה לך? השתגעת? -למה?
את הולכת לטיפול עם אימא שלך!
לא נכון. -כן, את הולכת.
היא רק רוצה שאפגוש אותה.
מה חשבת שהתכוונה? -לוק, תראה.
אימא שלי שמעה בעצתי. אתה מבין מה אני אומרת?
העצה שנתתי לה, היא שמעה בעצתי.
זה מעולם לא קרה קודם לכן. אף פעם.
היא מרגישה טוב ורצתה שאפגוש את...
חרא! אני הולכת לטיפול עם אימא שלי!
אלוהים. -בואי.
- לזכר אדוארד הרמן -
- תרגום: רונה ברזלי -