- Her. - Hold godt fast.
Tag og jeres ting og gå hjem.
- Timen er slut. - Du godeste.
Okay, Billy, rolig. Læg ikke pres på.
Undskyld. Cole, jeg er så ked af det.
Alt, hvad jeg holder af, er borte.
Ingen skulpturer, ingen skole.
Jeg tror ikke...
Jeg tror ikke, at der er plads til mig her.
Jeg tror ikke, der er en plads til mig i denne verden.
Det er ikke, hvad verden giver dig, men hvad du giver den...
...og du har så meget at give.
Vi finder ud af det, ikke?
Det gør vi.
EN ORIGINAL NETFLIX SERIE
EN PERFEKT KIRKEGÅRD MED BEGRAVEDE HÅB
SVÆRGER DU, DU ALTID VIL VÆRE MIN VEN?
DET KRÆVER STORE ORD AT UDTRYKKE STORE IDÉER
AT SOVE I ET TRÆ I MÅNESKINNET
Jeg hader at bringe dårligt nyt, men jeg måtte ofre mig.
Jeg så det, og du måtte bare vide det.
Det er meget at skulle håndtere. Jeg må tale med min mand.
Det er sikkert ikke hans skyld. Frøken Stacy har ingen hæmninger.
Der har vi dem.
Billy!
Hvad er der dog sket?
Fandt du Cole?
Han må være så knust som...
Intet bliver det samme igen.
- Pas på fingrene. - Det er dig, der står med hammeren.
Sådan. Fint.
Hvad så nu?
Er det nu helt i orden? Jeg har en lang liste.
Der er en del, som jeg har brug for at få repareret.
Bare udnyt mig alt det, du har lyst til.
Måske sænker du prisen, så jeg kan overnatte igen?
Vaskeriet må undre sig over, hvor jeg er.
Jeg er aldrig syg.
Lad dem undres.
Hvad så nu?
- Skorstenen ryger helt vildt. - Jeg kigger på den, hvis du laver kaffe.
Laver vi en ny historieklub,
vil jeg skrive den mest tragiske fortælling.
- Kommer du, Anne? - Jeg bliver her lidt.
Jeg håber, at jeg ser min ræv.
Beklager, Anne. Jeg er så ked af det.
- Det er min skyld. - Jeg ødelagde alt.
- Jeg ønskede bare, du kunne lide mig. - Jeg opsøgte ham.
Jeg ødelagde alt.
Bare jeg kunne gøre det godt igen.
Ved du om...? Bliver Cole straffet?
Billys ugerning førte til hændelsen.
Men jeg er kommet i karantæne.
- Karantæne? - Ja.
Mine metoder er mistænkelige,
- og nu har jeg ikke styr på klassen. - Det er ikke din skyld.
Nu mener de åbenbart også, at jeg har villet stjæle en andens mand.
- Det forstår jeg ikke. - Heller ikke jeg.
Folk tror, hvad de vil og ignorerer sandheden.
- Det ender nok snart. - Hvad mener du?
Jeg bliver sikkert fyret.
Men indtil de beslutter sig, skal jeg ikke undervise.
Hun bliver så glad.
- Anne? - Faldt hun?
Anne? Er du okay?
Tak, Matthew, tak.
Så, så. Rolig nu.
- Det hele skal nok gå. - Nej, det gør ej.
Hvad er der dog galt?
Så, så.
Jeg ved ikke, hvad jeg laver her, far.
Hvad skal jeg ønske?
Bare du var her.
Hvordan skal jeg klare det selv?
SKØDE
Jeg kommer for sent på arbejde.
Pigerne vil nok ikke klage. I det mindste møder jeg op.
Jeg følger dig derhen. Jeg vil se, om der er noget arbejde at få.
Lad mig.
Er du ude på at få en præmie?
Jeg gør bare min pligt.
Tror du, jeg vil beholde dig?
Jeg kan ikke forstå, hvorfor ingen har giftet sig med dig.
Vi må af sted.
Det er ikke prangende.
Det må være noget skuffende efter alt det, du har set.
De eksotiske havne.
- Dette sted er slet ikke så værst. - Men hvorfor vælge dette sted?
- Du ønsker et bedre liv. - Ja.
- Du kunne rejse hvor som helst. - Ja.
Ghettoen er den rene elendighed. Her er kun problemer.
Men du er her.
Som sagt ... problemer.
Se lige den skønhed.
Det siger mig, at der er håb her.
Tja...
Eller trøst.
Jeg må af sted. Ses vi senere?
Jeg sørger for mad.
De yngre elever øver skråskrift
og begynder med A.
Ældre elever skal læse niende kapitel.
STILHED
Det læste vi, da hr. Phillips var lærer.
Gentagelse er nøglen til lærdom.
Ti stille. Der skal ikke være flere forstyrrelser.
Nu skal du bare høre...
Hvis du kunne lade være med at skræmme mig, kunne vi måske tale.
Der er møde på rådhuset i morgen aften.
Vi stemmer om at fyre frøken Stacy. Den tøjte må ud.
Tøjte? Det var ikke pænt sagt, Rachel.
Men det er sandt.
Hun tog en ridetur med Harmon Andrews i sit fineste skrud.
For guds skyld. Der skete nok ikke noget.
Hun er gammeljomfru, men kan stadig få børn.
- Åh nej, dog. - En attraktiv kvinde med en gift mand.
Du er verdensmester i rygter.
Jeg så det selv.
Og jeg gik lige til hans hustru.
Frøken Stacy bad Anne skrive en stil om sladder.
Du kunne drage nytte af samme lektion.
Du forstår dig ikke på faren i at miste sin ægtemand.
Nej, da. Hvad ved en gammel kone som mig?
Jeg undskylder ikke min stærke mening.
Hvad med dine stærke fordomme?
Fordomme?
- Du fornærmer mig. - Det er vist også min tur.
Dit perspektiv er begrænset, da du ikke har levet et fuldt liv.
Så uden ægtemand er jeg bare ugyldig?
Hvis du trådte udenfor, ville du vide, hvad der foregik.
Hvad skal det betyde?
Jeg fortæller dig alt om Avonlea.
Du gemmer dig bare herinde i din kiste.
Du elsker at kigge ind i min kiste, selvom du ikke er inviteret.
Jeg har fundet mig i alle dine fordomme og rygter.
- Så du finder dig i mig? - Alt dit tåbelige sladder.
- I 50 år... - Sladder?
Jeg har ikke glemt, hvordan du talte til Anne første dag.
- Hun var uforskammet. - Du var uhøflig!
Ligesom du er nu.
Jamen dog...
Måske er du i din egen kiste. En mental kiste. Du er snæversynet.
Ved du hvad?
Jeg går.
Fint med mig.
Jeg skriver og beder om tilladelse til næste besøg.
Hvis det nogensinde sker.
Husk at lukke kisten til på vejen ud.
Vi må da kunne redde frøken Stacy.
Hvad ville en helt gøre?
Vi er ikke helte, Anne. Vi er bare piger.
Vær ikke fjollet.
- Jeg er ikke fjollet. - En helt er en person.
- Det kan være alle. - Vi kan intet gøre.
En helt accepterer et eventyr.
Vi må overbevise byen om at acceptere hende.
Ikke nu, Moody.
Mødet er i morgen aften.
Hvo intet vover, intet vinder. Vi bliver nødt til at gøre et forsøg.
Jeg vil gerne hjælpe.
Det gik galt, da jeg tabte elpæren.
Jeg ved det.
Jeg ved, hvad vi gør. Kom her.
Nu skal I bare høre.
Du kan ikke lade andres snæversyn påvirke dine valg.
Du pakker.
Kom indenfor.
Jeg blev gerne, men stemningen er vendt mod mig.
Men jeg kender en rødhåret pige, som havde meget at byde på,
men som også blev dømt og plaget til at starte med.
Var det så svært for Anne?
Folk sagde alt muligt om hende og tænkte det værste.
Men hun opgav aldrig.
Nå, men jeg må smutte. Vi ses til mødet på rådhuset.
Ingen invitation.
Jeg kender en stærk kvinde, der har sagt,
at modgang er en velsignelse.
Cole.
- Hvad? - Cole er her.
- Hvor vover han? - Jeg klarer den.
Hvad vil du, særling?
Jeg vil undskylde.
Jeg beklager mine handlinger.
Jeg beklager, hvad der skete.
Det er ikke sådan, at jeg ønsker at være.
Nå, men det var alt.
Fantastisk.
Fint. Nu må du hellere se at komme væk herfra.
Du, Billy?
Tænk over, hvorfor du vil ødelægge andres ting.
Det vil jeg ikke.
Nej. Det er tydeligt.
Jeg synes, vi to skulle tilbringe vores liv sammen.
Nej.
Hvis du har det med mig, som jeg har med dig,
vil du så gifte dig med mig? Den går ikke.
Jeg har savnet dig.
Jeg blev så bekymret, da du ikke kom hjem.
Jeg elsker dig, min skat.
Bash?
Bash!
Hvem fanden var det?
- Er alle klar? - Ja?
- Jeg er bange og spændt. - Vi får ballade for det her.
- Hvad er kampråbet? - Tja...
"Red frøken Stacy."
Red frøken Stacy!
Vi skal til Charlottetown.
- Nu? - Ja.
Jeg fortæller dig om det på vejen. Tag med. Tal med frøken Barry.
Hun har nok et råd til dig.
- Kører I derhen? - Vi tager toget.
- Jeg har ingen penge. - Heller ikke os.
- Men... - Vi snyder os ombord. Bare rolig.
- Jeg er i nok vanskeligheder. - Kan det blive meget værre?
Alle ombord!
- Tager vi en godsvogn? - Jeg kan ikke få vejret.
- Vi dør. - Det skal nok gå.
Folk gør det tit. Jeg har læst om det.
Læst? Har du aldrig prøvet?
Hvor svært er det?
Vi må bare time det rigtigt.
Jeg løber først.
Bare rolig.
Anne.
Nu, Ruby.
Nej.
Kom nu.
Vær forsigtig.
Okay.
Kom nu.
Kom så.
- Bag os. - Hurtigt.
Kom, vi går.
Fart på.
Kom nu.
Hvad?
- Hvad laver du her? - Jeg kunne spørge om det samme.
- Bare du finder Sebastian. - Bare han tilgiver mig.
Du får sikkert styr på det.
Jeg ved alt om, hvor meget en undskyldning kan gøre.
Nåh, ja.
Held og lykke med frøken Stacy.
- Utroligt, I sneg jer ombord. - Ja, ikke?
Ses på den anden side af krigen.
- Ved du godt, Gilbert er vild med dig? - Hvad?
- Nej da. - Vi ses på toget til eftermiddag.
Hils tante Jo fra mig. Og det passer ikke.
Hvad passer ikke?
Ikke noget. Cole er bare latterlig. Kom så.
PANTELÅNER
Jeg kender dig.
Hej igen.
Hvad er nu det?
Lad os tale tal.
Gilbert.
Har du set Bash?
- Jeg håbede, han var her. - Det var han, men...
Han så min søn og flygtede, inden jeg kunne forklare.
Jeg fortalte ikke Bash, at jeg er mor til en voksen søn.
Hvorfor ikke?
Fordi jeg er en skamplet.
Gilbert, det er min søn, Elijah.
En fornøjelse.
Du er kun en skamplet, når du ses med de slyngler.
Vil du tale om det nu?
- Jeg går. - Du er lige kommet.
Jeg har travlt, og kan jo ikke få fred her.
Du ævler løs om en eller anden mand.
Travlt...
Han sælger sprut.
Jeg hader det her sted.
Er det derfor, du intet sagde?
Jeg frygtede bare...
...han ville se ned på mig, hvis han vidste, jeg havde...
...et barn uden for ægteskabet.
Det er sandheden.
Du må have været meget ung.
Undskyld, jeg er så ligefrem.
Det var ikke mit valg.
Men folk elsker at dømme.
Bash ville forstå.
Det ved jeg.
Ved du, hvor han kan være?
Han kender ikke området.
Jeg ledte efter ham i aftes, men...
- Det var frysende koldt. - Ja.
- Stakkels Sebastian hader kulden. - Ja.
Det gør han.
Føler andre sig lige så sejrrige?
- Moody! - Åh...
Åh nej.
- Moody, er du okay? - Ja.
- Sikker? - Nej.
Nej.
FORSIGTIG
- Har du set Sebastian? - Giv mig mine fem dollars.
Vi ville ikke skræmme vores kunder.
Er han her?
Hvor?
Fuld som en allike.
- Åh, Sebastian. - Du, Bash, vågn op.
Vågn op.
Bash.
Mary, du vil ikke ses med typer som ham.
- Det vil jeg. - Han drikker.
Jeg er ikke dranker.
Jeg er i sorg.
- Det er ikke, som du tror. - Manden er Marys søn.
Hendes søn?
Din søn?
Så du kan godt gifte dig med mig?
Giftes med dig?
Hvad gør du her, Blythe?
Jeg har en bryllupsgave til dig.
Skødet på gården. Du skal være medejer.
Du er min partner.
Min familie.
Du skal også have en fair andel af jorden.
Er vi sammen om det?
Ja.
Du må undskylde. Jeg ændrer ikke planen.
Hvordan gik den vilde plan?
Hvor er det dog forfærdeligt.
- Hvad vil du gøre? - Jeg ved det snart ikke.
Men du ved altid, hvad man gør!
Det er min skyld.
Igen.
- Det var et uheld. - Hele mit liv er et uheld.
Rollings, har vi nogle stiger?
Jeg giver jer penge til togbilletter.
I har været rigeligt på eventyr i dag.
Tak, tante Josephine.
Du fortæller ikke mor og far om dette, vel?
Og forhindre dig i at kunne komme på flere eventyr?
Aldrig.
Cole har det svært lige nu.
Kunne du trøste ham lidt?
Han ved, jeg forstår ham...
...og støtter ham.
Jeg skuffede dig.
Til din komsammen.
Jeg troede ellers, at jeg skuffede dig.
Nej, det er...
Jeg anede ikke, hvor meget jeg ikke ved.
Og nu?
Undskyld.
Jeg overså så meget.
Jeg forstår meget mere nu.
Livet er kort, og verden er stor, min kære.
Alle ombord!
Kom så.
- Lad mig tage den. - Tak.
Cole, du misser toget.
- Kom nu. Hvad laver du? - Jeg tager ikke tilbage.
Hvad?
Jeg kan bo hos tante Jo.
Men din familie...
Jeg ved det.
Men her er jeg fri.
Mig selv.
Jeg må være mig selv.
Alle ombord!
Jeg vil savne dig.
Sidste udkald!
Afsted.
Bare rolig.
Det er fint.
Vi vurderer derfor, at frøken Stacy har vist,
hun hverken er kvalificeret eller kompetent
til at undervise de unge i Avonlea.
Tak, PMSC.
Tak.
Pastor...
...mind lige vores fine borgere om, hvad vi må forvente af en lærer.
En lærer må...
...opretholde regler, ro og orden.
De skal lære god opførsel, tro,
respekt for de ældre og god moral.
Det er undervisningens hjørnesten.
Børn bør være stille, udvise respekt, være ærlige...
- Forsigtig. - ...pligttro, rene...
...og pæne.
Heroppe.
Uddannelse skal skabe en bedre arbejdsstyrke,
hvor vi lægger vægt på god opførsel
og evnen til at følge instrukser
og lære ting udenad.
Der er ikke plads til leg og aktiviteter.
Læren udenad og gentagelse...
...sikrer en rigtig uddannelse.
Ja.
At kunne forstå koncepter
eller tanker er ikke brugbart
for...
Frøken Stacy.
Vi er altså lige midt i et møde.
Vi har ikke bedt om Deres tilstedeværelse.
Nej, det har De ikke,
men jeg har vel ret til at forsvare mig selv.
Det ville være lettest, hvis jeg bare rejste.
I kan ikke tro, at jeg ønsker at skabe splid.
Eller at jeg sætter pris på at blive beskyldt for det.
Jeg kom, fordi jeg stillede mig selv et spørgsmål,
som I må besvare.
Hvad er det vigtigste at fokusere på, når det handler om børnenes uddannelse?
Smålig jalousi?
Fordomme?
Frygt?
Det, som I må spørge jer selv om, er:
Lærer jeres børn noget?
Jeg mener, svaret er ja.
Vi må skynde os.
Forandring er ubehageligt,
da ingen kender fremtiden.
Men fremtiden nærmer sig med togets hast.
Og jeg vil gøre mit bedste
for at klæde jeres børn på til at gå den i møde.
Jeg ved, mine metoder er usædvanlige,
men praktisk indlæring og medvirken er mere effektivt
end udenadslære.
Hvorfor ikke opfordre dem til at tænke selv?
Hvorfor kun gammeldags undervisning?
For nyligt
drømte nogen om telegrafen,
elektricitet, dampmaskinen.
Toget var sikkert for hurtigt for få år siden.
En farlig opfindelse.
Men kan I forestille jer et liv uden det nu?
Drømmere ændrer verden.
Nysgerrige sind får os videre.
Jeg vil opbygge stærke elever
med en lys fremtid for sig. Til gavn for os alle.
Derfor er jeg her.
I har set frøken Stacys metoder i aktion.
Hun lærte os om elektricitet.
Men hun lærte os også at være entusiastiske
og nysgerrige for at kunne gøre dette muligt.
Frøken Stacy er en inspiration.
Hun lærte os mere på en uge end hele sidste år.
Fortæl og jeg glemmer det.
Lær mig, og jeg vil huske.
Aktiver mig, og jeg vil lære.
Noget anderledes er ikke skidt.
Det er bare anderledes.
Der er altid en anden vej...
...at se tingene på.
Jeg vendte hjem, fordi jeg havde brug for det, der er her.
Men hvorfor blive uden vækst?
Frøken Stacy støtter mine ambitioner om at blive læge.
Hun er vores chance
for at opfylde vores drømme og blive til mere, end vi er nu.
Som en, der har levet uden forandringer det meste af sit liv,
men så pludselig oplevede en stor forandring,
kan jeg bevidne, det er den eneste måde,
man vokser og lærer på.
Lad os stemme om det.
Alle for at beholde frøken Stacy?
Hørt.
Ja.
Vi gjorde det!
Anne.
Godmorgen, frøken Stacy.
Det er godt, at du er tilbage.
Intet brev?
Kun nogle blomster fra min kiste.
Jeg sætter te over.
Hørte du nyheden? Vi tager en tur til Charlottetown.
Hvorfor?
Det skal jeg sige dig.
Så hun gik klædt som en mand...
...og læste kunst i Paris som en mand?
Kan vi besøge Cole og Josephine i Charlottetown?
Tja, hvorfor ikke?
Men husk på, du stadig bliver straffet for dit lille eventyr.
Det var det hele værd.
Helt enig.
Afsted.
Kom nu.
Jeg, Sebastian,
tager dig, Mary,
til hustru,
Jeg vil elske og ære dig
og leve med dig i medgang og modgang,
i sorg og lykke...
...og elske dig for evigt,
til døden os skiller.
Og, Mary,
vil du tage denne mand som din ægtemand,
fra denne dag,
og leve med dig i medgang og modgang.
I sorg og lykke.
I evig kærlighed,
til døden jer skiller?
Ja.
Jeg erklærer hermed Sebastian og Mary for rette ægtefolk.
Det var smukt.
Ja.
Meget smukt.
Husker du det, som jeg sagde om undskyldninger?
I den korte tid, vi har tilbage sammen i skolen,
vil jeg være mindre irriterende.
- Jeg bliver, så du får meget at se til. - Godt, du fandt dit...
- Hvad? Dig først. - Hvad? Nej, dig først.
Jeg bliver på gården sammen med Bash som planlagt.
Universitetet kan vente.
Så du forlader ikke skolen tidligere?
Jeg vil være hos familien.
Din tur.
Jeg har besluttet mig for at blive lærer som frøken Stacy.
Med et tragisk kærlighedsliv?
Nu må vi se.
Tekster af: Stephan Gru