Da min storesøster Susan blev friet til, sagde han:
"Far har overdraget gården til mig.
Hvad siger du til at blive gift til efteråret, søde skat?"
Er det ikke bare fantastisk?
- Er det alt? - Anne, han kaldte hende "søde skat."
Det frieri lyder som navneopråb henne i klassen.
Prissy er overbevist om, det snart sker.
Prissy, du blæser mig omkuld.
Gift dig med mig, eller jeg dør. Kvalt i kærlighed.
Min bror garanterede mig en stilling på børsen i Toronto.
Når vi flytter dertil, vil han introducere os for byens elite.
Vil du have mig, min kære Ruby?
Nej. Jeg vil have flere kærester og fries til en masse gange.
Gilbert Blythe bliver vanvittig, inden jeg vælger ham.
Din tur, Anne.
Jeg vil bygge et slot til dig
med mursten formet i mit hjerte og skabt med kærlighedens ild.
Accepterer du denne smukke diamantring?
Jeg er først hel, når du siger ja til mig.
Jeg sværger, jeg vil være en god og værdig ægtemand.
Du godeste, mand. Rejs dig dog op.
Hun vil intet mangle.
Prissy.
- Hvad siger du? - Ja!
Tak, far.
EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
EN PERFEKT KIRKEGÅRD MED BEGRAVEDE HÅB
SVÆRGER DU, DU ALTID VIL VÆRE MIN VEN?
DET KRÆVER STORE ORD AT UDTRYKKE STORE IDÉER
AT SOVE I ET TRÆ I MÅNESKINNET
Når du er i skole, og jeg er alene her, holder jeg mig beskæftiget.
Hvis din mad ikke smager af noget, tygger jeg bare og sluger det.
Jeg holdt smerten ud helt ind i det canadiske forår.
Du kender mig. Jeg klager ikke.
Så når jeg siger, svagere mænd ville være knækket nu...
- Så...? - Nemlig.
- Jeg er klar. Luk døren. - Nej.
Smæk den i. Jeg vil kun gøre det en gang.
- Det er en dårlig idé. Gå til lægen. - Med tandpine? Vær nu bare en ven.
Den eneste, jeg har i dette øde område.
Intet som lidt ro og fred.
Hvad laver du derinde?
Det er en lille overraskelse.
Jeg hader overraskelser. Det er mit store problem.
- Jeg hader ikke at vide noget. - Derfor skal du til optiker.
Så får du klarsyn.
- Ja, men det frygter jeg også. - Dit syn er ikke, hvad det har været.
- Sådan noget sker med alderen. - Alderen?
Nogle af os formår at bevare vores ungpigesind.
- Fart på. Vi skal med toget. - Færdig.
Nu ikke kigge.
Hvad har jeg glemt?
Hent mit gode sjal i kisten ovenpå.
- Ja. - Senilitet. Det dårlige syns bedste ven.
Hvorfor inviterede jeg dig? Nåh, nej. Det gjorde jeg heller ikke.
Jeg er som en burre på tøjet.
Anne.
- Kommer. - Jeg glæder mig til at komme væk.
Tænk dig ... i aften skal jeg spise mad, som jeg ikke selv har lavet.
Himmelsk.
Tak.
Og, Marilla...
...må jeg bruge af den karry, Sebastian gav dig?
Brug kun kogepladerne til din mad. Du rører ikke ovnen.
Grønnebakken skal ikke brænde ned.
Karry. Bare Matthew overlever, at du er væk.
Hvad nu?
Nå, lad os så komme af sted.
- Kom så. Charlottetown venter. - Kom nu i skole til tiden.
- Ja. - Brænd ikke huset ned.
- Nej. - Og lav nu ingen ulykker.
Farvel.
SIXPENCE
Diana, du er en skat.
Tak. Nu har jeg alt, jeg skal bruge til det perfekte bryllup.
Prissy, har du et brudeslør?
Jeg vil bære min mors. Det er en familietradition.
Behold denne mønt og giv den videre til dine døtre.
Hvad køber vi?
Diana skaffede en ægte sixpence til Prissy helt fra London.
Jeg skrev til min kusine, så snart jeg hørte om forlovelsen.
- Godt, den kom i tide. - Noget gammelt, noget nyt.
- Noget lånt, noget blåt. - Og en sølvmønt i hendes sko.
Smertefuldt.
En magisk opskrift på lykke.
Du må lige passe lidt mere på.
Heler det?
Ja, det bliver bedre.
- Jeg kom efter brænde. - Så skynd dig lidt.
- Tåbe. - Undskyld. Nu skal jeg...
Du er forfærdelig.
Smut så.
Godmorgen, min gode mand.
Tandpine. Det er faktisk gummerne, der forårsager det.
Har De noget kokosvand? Min mor gav mig altid sådan noget.
Måske ankom et fragtskib med noget Huang Lian? Kinesisk.
Jeg aner ikke, hvad du taler om.
De kan ikke lide mig, men De kan vist lide penge.
- Bare sælg mig lidt salt så. - Der er udsolgt.
Nogle gange er fordomme meget ubelejlige.
Du finder ingen hjælp her. Opsøg din egen slags i ghettoen.
- Hvad? - Spil ikke dum.
Du ved, hvad jeg taler om. Slumkvarteret. For folk som dig. Uden for Charlottetown.
Folk som mig? Virkelig?
Ud af min butik.
Tag tilbage, hvor du hører til. Hos de andre udskud. Ud med dig.
Jeg var på vej. Du har virkelig gjort mig glad.
Arealet er lig med halvdelen af summen af begge baser
ganget med højden.
Såre simpelt. Begynd.
Eleven, der er sidst færdig...
...ville ønske, han var blevet hjemme i dag.
- Sebastian. - Godmorgen.
- Undskyld, jeg må tale med Gilbert. - Bliv venligst udenfor.
Hvad laver du her? Du ser skrækkelig ud.
Du er ikke velkommen. Du prøvede at dræbe mig ved julespillet.
Hvis der er en trussel her, er det dig, Billy Andrews.
Tilbage til timen.
Du fortalte aldrig om ghettoen. Kan jeg finde læge der?
Sæt dig, inden du falder.
Der vil du ikke hen.
Du har feber, Bash.
Ingen læger vil hjælpe mig her. Det sagde manden.
Utroligt.
Det er bare...
Jeg kender en læge i Charlottetown.
Jeg vil hen til ghettoen.
Bash, ghettoen er ikke noget sted for dig.
Der er trist og forbryderisk og fyldt med fattigdom og...
Folk, der ligner mig.
Undskyld.
Jeg følger dig derhen. Lad mig først finde en læge, der vil hjælpe dig.
Ingen tid at spilde.
Thomas og jeg havde en sovekabine på bryllupsrejsen.
Vi sov ikke meget.
Så du siger altså, at CP Railways er fordomsfulde?
Jeg siger, der ikke er plads på dette tog til din ... gæst.
Vel, Isaac?
På dette tog arbejder de farvede.
Vi kan måske finde plads til ham blandt lasten.
Jeg er passager. Jeg skal ikke om i lasten.
Han er min gæst. Jeg betalte for vores billetter.
- Virkelig? - Medmindre der er opdeling i dette tog,
vil vi indtage vores berettigede pladser.
- Det lyder besværligt. - Det er jo Gilbert og Bash.
Gilbert. Sebastian. Hvor blev I dog af?
Jeg holdt jeres pladser. Denne vej.
Sidste udkald.
Alle ombord.
- Godmorgen, fru Lynde. - Hej, Gilbert. Og...
- Sebastian, hvad er der galt? - Dårlige manerer og tænder.
Mange tak, frøken Marilla.
Sebastian, hør engang...
Jeg fornærmede dig ved vores første møde. Jeg troede, du var hjælpen.
Avonlea har aldrig haft...
Du er den første...
Tja...
Jeg ville bare invitere dig over til en kop te en dag.
Også dig, Gilbert.
Tak. Jeg sætter pris på undskyldningen og invitationen.
Ulækkert.
Sidst jeg var på et tog var, da far og jeg rejste vest.
Var det hårdt? At rejse med John, da han havde det skidt?
Han elskede det.
Bash skal faktisk også til lægen.
Anne sagde det nok ikke, men jeg vil gerne læse medicin.
Det bliver vidunderligt.
Endelig en læge i Avonlea.
- Din far ville være stolt. - Han ville være glad for, jeg er hjemme.
Mig?
Jeg er ikke så sikker.
At vende tilbage til den lille skole med en apatisk lærer var ikke så klogt.
Hr. Phillips flytter efter brylluppet.
Bare den næste lærer er interesseret i at undervise.
Nå ja.
Min overraskelse.
Det havde jeg glemt.
Det er smukt. Det må være fra Anne.
Hvilken af sine mange lidenskaber vil Anne mon vælge at følge?
TIL MARILLA
LIDT TIL REJSEN. FRA ANNE
Anne Shirley-Cuthbert er lidenskabelig.
Tak.
En ugift kvindes brudekiste.
Er det et kært minde om hendes ungdom?
Eller en påmindelse om det, hun gik glip af?
Fortæl om det, når du er perbermø. Får forældreløse en brudekiste?
- Anne har forældre, Josie. - Ikke ægte.
Min mor har forberedt den hele mit liv.
- Ligesom hendes mor gjorde. - Da jeg mistede min i branden...
Bedste, mor og jeg har syet løs lige siden.
- Jeg kan hjælpe. - Det gør vi alle.
Jeg ville gerne have de samlede værker af Brontë-søstrene
- og Shakespeare og... - Nej, Anne.
Det er ting som underkjoler og sengetøj.
Jeg har lavet lommetørklæder med initialerne G.B. på.
Sikke nogle gamle regler. Og hvis jeg ikke ønsker de ting?
Kan jeg ikke selv vælge, hvad jeg vil have i mit nye liv?
En brud har en brudekiste til at samle kønne ting i,
så hun kan blive en smuk brud, Anne. Det kan du ikke ændre på.
Beklager forstyrrelsen, min turteldue.
Jeg holder ikke op med at kalde dig det.
Selvom jeg elsker at kalde dig min mand.
Jeg lover at finde en balance mellem uddannelse og ægteskab.
GLÆDER MIG TIL DU ER MIN "MAND"
Jeg forsømmer dig ikke.
Søde Prissy.
Jeg har tænkt over det de sidste to måneder.
Du må give dig fuldt ud som min hustru.
Vi bliver ikke eliten med dig i skole.
En hustrus pligt.
Ikke sandt?
Naturligvis.
Hvorfor bestemmer han?
Hov. Det har du ikke ret til.
Hold op.
Hvad er det?
Kom med det.
Helt sikkert.
Grib.
Hr. Andrews, så er det nok.
Hvem tilhører dette?
Det er mit.
- Dine forældre må betale for vinduet. - Men Billy smed det.
Jeg taler med hr. Mackenzie.
Nå?
Sig sandheden for en gang skyld.
Jeg gjorde bare, som du bad mig om.
Jeg gav det tilbage.
Mine forældre har ikke råd.
Så må vi finde en anden straf.
- Frem med hånden. - Jeg gjorde intet galt.
Du er det mest forstyrrende element i klasselokalet.
Sådan ser du det.
Det er ikke sandt.
Hvis du vil hade nogen,
så kig i spejlet.
Frem med hånden.
Nej.
F, C, Z.
P?
Dit syn er ikke så godt, som det burde være.
På grund af alder vel.
Og jeg læser og syer meget i pejsens skær.
Jeg er bekymret over hovedpinen og synsbesværet, du beskriver.
Du presser måske øjnene for meget.
Jeg vil give dig nogle læsebriller.
Og så skal du prøve at lave lidt om på din diæt.
- Skal jeg komme igen? - Om tre måneder.
Spis mad, der er godt for øjnene.
En masse fisk og gulerødder. Læs ved noget ordentligt lys.
Kan der være noget andet galt? Noget værre?
Jeg kommer ikke med en formel diagnose nu.
Følg mine instrukser. Vi ses igen.
Gilbert Blythe.
- Det er længe siden. - Ja.
Det gør mig ondt med din far.
- Hvem har du med? - Det er min ven, Sebastian.
- Det er en nødsituation. - Det kan jeg se.
Blythe må have hjælp.
Han tror, han ved, hvad der er godt for alle andre.
Det har jeg ofte hørt herinde.
Åben munden. Lad mig se.
Det er alvorligt.
Hans skyld.
Jeg blev tvunget.
Min dømmekraft blev svækket af trangen til ro.
Infektionen gav dig feber. Jeg giver dig noget mod det.
- Jeg må lave et lille indgreb. - Undskyld, men jeg kan ikke blive.
Er der ingen læger i ghettoen?
Den eneste, der kan hjælpe, er barberen,
der trækker tænder ud med en tang.
Blythe, ny plan. Han fikser mig. Så tager vi til ghettoen.
Blythe?
Jeg kom hurtigst muligt.
Vi fik ikke lavet mere henne i skolen.
Hr. Phillips gik ud i baglokalet og ville ikke engang åbne for Prissy.
Jeg kommer aldrig tilbage.
Hvorfor tror du, hr. Phillips hader dig sådan?
Han ville gøre mig ondt,
fordi han ikke kan straffe sig selv.
For at være som mig.
Som dig?
Jeg er som Josephine Barry.
Men med drenge.
Tak, fordi du deler det med mig.
Jeg tror, hr. Phillips også er sådan. Men han ønsker det ikke.
Så han vælger Prissy.
Livet er meget kompliceret.
Men alligevel så simpelt.
Elsk dem, du elsker. Vælg dem.
- Det er ulovligt at være som mig. - Loven er forkert.
Jeg fik lige en fantastisk idé.
Hvis vi med tiden ikke finder den rette for os,
foreslår jeg, vi frier til hinanden.
Du bliver den kunstner, du selv vil være.
Jeg bliver noget, der gør mig glad.
Ligemænd.
Individer sammen.
Frie sjæle, der lever deres liv.
Måske er lægevidenskaben ikke for dig.
- Hvad skete der? - Du besvimede.
Så du vil være læge?
- Sikker? Det er aldrig kønt. - Han har talent for det.
- For det meste. - Meget spændende nyhed.
Han har altid næsen i en bog.
Klar, Blythe?
Dr. Ward, har du brug for en lærling?
Måske kunne jeg hjælpe til her i ny og næ.
Og så kunne De hjælpe mig med min læseplan.
- Jeg besvimer ikke igen. - Det ville være mig en fornøjelse.
Jeg vil gerne have en partner en dag.
Aftale.
Nu hen til ghettoen.
Du har travlt med at komme til slummen.
Er det ikke et smukt sted, hvor sorte mennesker danser i sneen?
Han er okay. Bare lidt bedøvet.
Hvad skylder jeg?
Intet. Hvis Gilbert vil rydde lidt op her.
Jeg har lidt tid nu, hvis vi skal tale videre om det.
Kan vi mødes her om en time?
Kom og hent mig, hvis du kan finde mig.
Jeg passer lige ind.
Denne lille tur er så oplivende.
Læsebriller.
Er du ikke lettet? En vis optimist bekymrede sig om noget meget værre.
Du havde ret.
- Jeg er bare en gammel kvinde. - Så, så.
Vi jagter alderdommen, ikke omvendt.
- God eftermiddag. - Goddag.
Rachel Lynde. Blinkede du lige?
Prøv engang.
- Ikke tale om. - Det holder en ung.
PANTELÅNER
Alt dette efter ti børn.
Marilla, er det din broche?
Hvorfor lod jeg familiens arvestykker ende sådan et sted?
Så, så. Du gjorde bare det nødvendige.
Det er Matthews lommeur.
Det tilhørte Michael før ham.
Familiens eftermæle spredt for alle vinde.
Jeg har ikke meget, men måske...
Et simpelt måltid er rigeligt.
Pantelåneren skulle være en hård forhandler.
De gamle tøser kan stadig lidt.
Nu går vi ind.
Dig først.
Hej.
- Goddag. - Goddag.
Goddag.
Hej, goddag.
Goddag.
Det er jo manden fra toget.
Skred din gæst fra dig?
- Hvor er du fra? - Trinidad. Jeg arbejdede på et dampskib.
Hvor bor du, når du ikke render rundt her hos os i slummen?
Avonlea.
Bondesamfund. Der skulle være meget smukt.
Lyder lækkert.
Jeg havde været på vagt i 72 timer,
da du kom og skabte problemer. Chefen var på nakken af mig.
Du havde det vist hårdt, inden jeg gik ombord på det tog.
Hvorfor lade det gå udover mig?
Hør her...
Det er fint for dig at være de folks kæledyr.
Men du kender ikke din plads,
og det er farligt.
Hvad jeg ikke forstår
er, hvordan en fri mand
kan elske smagen af chefens pisk, når han kunne være fri for den.
Dampskibet er det samme.
Du knoklede selv for at overleve.
Jeg kunne have slået dig i munden.
Vaskeriet er den vej.
De tager sig af dig.
Hvor er det smukt.
- Hvorfor græder du? - Prissy.
Jeg havde store forhåbninger for dig.
Mere end til mig selv.
Du skulle leve livet fuldt ud.
- Men jeg skal jo giftes. - Og du opgiver skolen.
Du skulle væren den første kvinde i familien, der fik en uddannelse.
Det når jeg måske en dag.
Det er jeg sikker på.
Selvfølgelig.
Det er ikke for sent.
Jeg er voksen.
Jeg vil det her.
Kom nu.
Ikke den der. Den der. Ja, der.
Okay.
- Der står en flot mand udenfor. - Jaså?
- Hvorfor lade os vente? - Han er klog.
Talte en flok kvinder om mig, ville jeg heller ikke bare komme ind.
- Goddag, de damer. Jeg må være ærlig. - Forhåbentligt.
Den sidste, der ville stjæle, forlod os med mindre, end han kom med.
- Min situation er måske udfordrende. - Kom ind med den og luk døren.
Her er varmt. Det føles som en karnival-mandag.
Stank han ikke sådan, kunne jeg lytte til ham dagen lang.
Heldigt, I har et varmt sted sådan en kold vinter.
Heldigt?
- Ja? - Er jeg heldig med at knokle her
hele dagen lang for at gøre folks undertøj rent?
- Når du siger det sådan... - Prisen inkluderer presning.
Undskyld mig, frøken, men De er meget køn.
Som en mango i solen.
Hvorfor tror mænd, kvinder bare venter på deres komplimenter?
Jeg arbejder.
Beklager. Jeg var god engang.
God til hvad? At aflevere vasketøj?
Tale med damer. Jeg mangler øvelse.
Åbenbart.
Du kommer marcherende med mango-dit, heldigt-dat.
Beklager. Du fik mig bare til at glemme alle mine problemer.
Tja...
...lad os så se.
Kom nu. Jocelyn har set det hele før.
Jeg vil gerne se det igen.
- Flere bukser? - Jeg kan ikke lide kulden.
Kom med dem.
Jeg har ledt overalt.
Hvad skete der?
Hvorfor står du halvnøgen i et rum med kvinder?
Lykken er endelig vendt.
De damer, det er min ven og forretningspartner, Gilbert Blythe.
Tilgiv mig. Undskyld.
Og du er?
Navnet er Sebastian. Bare kald mig Bash, Bastian, Trini.
Hvad end, du vil.
Toget går først i morgen. Vi må finde et hotel.
- Kan I anbefale et? - Til sorte?
Held og lykke.
Jeg kender en...
...med et værelse.
Hun udlåner det til trængte folk.
Disse blev aldrig hentet.
Gad vide hvorfor.
Jeg har ikke bedre.
Og hvad hedder hende, der tager imod logerende?
Mary.
Kan du huske, jeg ville være brud, men ikke en hustru?
Ja, det sagde du den dag, vi mødtes.
Jeg må vist tage det til genovervejelse.
Hvorfor?
Det handler ikke bare om et fint øjeblik og at sige "ja."
Og jeg giver ikke mig selv til en
for at være en køn ejendel uden stemme eller ambitioner.
Vi skal være ligemænd og partnere.
Ikke bare mand og kone.
Ingen burde opgive deres interesser.
Jeg fandt på et navn til begge parter, da jeg mener, de burde hedde det samme.
Tjah...
...sig frem.
Livsmager.
Det er da et nyt ord til ordbogen.
Og jeg kalder ægteskab for kærlighedsbånd.
- Alle par kan danne sådan et. - Er den klar?
Marilla bliver sur. Jeg måtte ikke bruge ovnen.
Det gør du heller ikke.
Det gør jeg.
Det dufter skønt.
Gør plads.
Et varmt måltid med meget lidt ulydighed.
Gør plads.
For livsmager.
Ja, skål på det.
Jeg tager dig,
match til mit intellekt,
fortaler for min lykke,
ven af mit hjerte
som min livsmage.
Lad os danse sammen som lige partnere gennem årene.
Hvordan går det?
Er I mætte?
Og velduftende.
Tak, fordi du bød ham på et bad.
Gud velsigne dig, Mary. Du er en engel.
Din kvittering.
Du gav mig for meget.
Jeg håbede på lidt morgenmad.
Jeg kan godt lave mad, ikke?
Men så godnat.
"Engel"?
Bare dril løs.
Jeg erkender mine følelser til forskel fra visse andre.
Jeg får ikke lukket et øje.
Der er sket alt for meget.
Jeg ved, hvad du mener.
Jeg ville bare prøve den.
Jeg var nysgerrig.
Det kan nok fikses.
Marilla, det var et uheld. Men jeg var uartig.
Og jeg er klart til at modtage din strenge, men rette straf.
Jeg er stolt af dig, fordi du kommer med sandheden.
Det slør skulle være mit og derefter mine døtres.
Nu er det dit, Anne. De meste i den kiste burde tilhøre dig.
Hvad sagde optikeren?
Med lidt held får jeg dig at se som brud en dag.
Jeg har noget andet til dig.
Din broche.
Du fik den tilbage.
Jeg skænker dig den.
Den vil også tilhøre dig en dag.
Og senere vil du kunne give den til en, du elsker.
Jeg ved ikke, hvad jeg elsker mest.
De fine ord eller den broche.
Tid til te?
Hvad med selv at tjekke tiden?
Jeg troede, det var væk for evigt.
Den pantelåner var en led snog.
Det betalte for at få Anne hjem.
Det er det vigtige.
Hvad mener du?
- Solgte Anne det ikke? - Jeg solgte det.
For at få en togbillet efter den...
...misforståelse.
Jeg fortryder ikke.
Noget gammelt.
Noget nyt.
Noget lånt.
Noget blåt.
Og en sølvmønt...
I min sko.
Prissy, jeg håber bare,
du og hr. Phillips' ægteskab vil vokse sig til noget,
hvor I begge kan følge jeres hjerter.
Jeg mente bare, at selv om det ikke bliver romantisk,
så kan I få et godt liv i Toronto,
og en dag kan du måske komme i skole igen.
Nu går vi.
Jeg følger jer ud.
Vores ægteskabsløfter blev afgivet så hurtigt.
De var i vejen for hvedebrødsdagene.
Jeg har aldrig talt så hurtigt.
Sikke et kønt, lille sted.
Minnie May, stop så det der.
Prissy.
Prissy?
Tekster af: Stephan Gru