Kom igen.
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
EN PERFEKT KYRKOGÅRD AV BEGRAVT HOPP
SVÄR DU ATT VARA MIN BÄSTA VÄN FÖR ALLTID?
MAN BEHÖVER STORA ORD FÖR ATT UTTRYCKA STORA IDÉER
FÖR ATT SOVA I ETT TRÄD I MÅNSKENET
Kära... Gil...
Nej!
Jag är skyldig dig... papper.
Ja.
JAG ÄR SKYLDIG DIG TVÅ PAPPERSARK. TACK.
Jag låter dig resa mot min vilja.
När jag återvänder från det här äventyret,
-inser du att du har fattat rätt beslut. -Äventyret?
Det är inget äventyr i sig. En återhållsam resa
för personlig utveckling och socialt umgänge.
Och Gilberts brev skickas till okända länder.
Jag vill inte behöva försvara dåligt uppförande inför mrs Barry.
-Uppfattat. -Barrys gör en affärsresa.
-Uppfattat dubbelt upp. -Dumheter får konse...
Jag ska vara lugn som Det blanka vattnets sjö en solig dag
eller i månens sken, beroende på vad du föredrar.
Diana!
Det blir väl fördelaktigt med lite lugn och ro för att fundera.
-På framtiden, menar du? -De inneboende.
Och hur länge de måste stanna.
-Det blir bra. -Hej!
Vi går igenom siffrorna tillsammans.
-Mr Barry. -Så snällt av er
att låta Anne åka med till Charlottetown.
Josephine uttryckte stark entusiasm över att få återse Anne igen.
Vi kunde inte göra henne besviken.
Är ni säkra på att ni inte ska testa jorden här på Grönkulla?
Vi har bestämt oss.
Det är synd att missa en gyllene chans.
Vi har så det räcker, mr Barry.
Det är till hennes tågbiljett. Tur och retur.
-Är ni säkra? Vi kan gärna... -Låt det bero.
-Det är bäst att vi åker. -Givetvis.
Goddag, Marilla. Matthew.
-Vi tar väl hand om kära Anne. -Tack. Res försiktigt.
-Hej då, Matthew och Marilla. -Hej då.
Hej då. Res försiktigt.
-Vet du nåt om det här? -Om...?
Papper. Har du nåt du vill berätta?
Jag stannar kvar efter bedrägeriet.
-Du är för lustig. -Jag stannar. För gott.
Vad i helvete? Ska du sätta dit mig?
Jag ber dig om ett muntligt avtal. När Barry återvänder,
delar vi pengarna och går åt skilda håll.
Ska du avslöja mig och ta hela förtjänsten? Glöm det.
När det här är över, är det över.
Jag säger att pengarna är från mitt arv och att jag inte vet nånting.
-Hur länge har du planerat det här? -Jag vet inte.
-Sen vi kom hit? -Nej, det är bara... Jag hör hemma här.
Tror du att folket kommer att acceptera dig?
Ser du ingenting? De har redan gjort det.
Du får inte förstöra detta för mig.
Vi får båda det vi vill ha.
Är allt som det ska?
Ja, varför skulle det inte vara det? Jag mår bra, tack.
Jag visste inte att Anne skulle till Charlottetown.
Jag hade velat ta farväl.
Den här är väl din?
Jag undrar om den här också är det?
Nej, jag har aldrig druckit mycket.
Det kanske är mr Dunlops?
Den stackarn tycks ha plockat upp dåliga vanor under tiden som soldat.
Krig kan förgifta en mans tankar. Låt mig slänga den här åt dig.
Jag har tråkigt. När är vi framme?
Jag vet att man inte ska ställa frågor om ekonomi,
men jag är så nyfiken på det här guldet.
Ja. Vad vill du veta?
Var börjar jag? Jag är förtrollad över hur pengar rör sig mellan länder.
Det låter som magi.
-Jag förstår att du ser det så. -Minnie May, var försiktig.
Era pengar flyttas från England till Charlottetown?
Det är som ett telegram med pengar istället för ord.
Det måste bli mycket pengar, eftersom inte endast er jord testas...
Det räcker för att många i Avonlea ska kunna testa sin jord.
Jag anser att högvattnet bör lyfta alla båtar.
Sen delar ni ut pengarna till dem som vill testa sin jord?
Nathaniel får pengarna. Han samlar in dem
för att sköta processen åt alla.
Mr Barry brukar inte diskutera våra finanser.
Du har tur idag, Anne.
Sluta!
Minnie May, visa respekt för andra. Vet din plats.
Förlåt, mamma.
Minnie May, för Guds skull.
Hej, grabben.
Lär du dig stava fortfarande?
Nå?
J-A eller N-E-J?
Har du aldrig sett sprit förut?
Är inte du fransman? Jag trodde att de började tidigt.
Vi har inte sprit i huset. Vi är katoliker.
Kom hit.
Sätt dig här.
Sätt dig här, grodan.
Så där.
Varsågod.
Drick upp. Då går jobbet snabbare.
Nej, tack.
Smaka.
Är du rädd?
-Nej. -Drick, då.
Kom igen. Det gör dig manlig.
Jag borde fortsätta jobba.
Ja.
Du är för ung för att dricka.
Minnie May, det här är sista varningen.
Jerry.
Jag är ledsen, mr Cuthbert.
Varför är du...? Vad är du ledsen för?
-Jag gav er problem i Charlottetown. -I julas?
När jag miste pengarna för hästen.
Om jag hade varit smartare, mer försiktig...
...hade jag kunnat springa ifrån dem.
Menar du männen som klådde upp dig?
-Varför tänker du på det nu? -Jag borde ha stoppat dem.
Nej.
De var...
De var vuxna karlar. De var dåliga män.
Inte ditt fel.
Jo, om jag inte hade mist pengarna, hade ni inte behövt ta in de inneboende.
Du har inte gjort nåt fel, mitt barn.
Glöm pengarna.
Glöm dem.
Är nåt på tok?
Jag vet inte.
Är nåt på tok med dig?
Jag vet inte.
Jerry är... Han är bekymrad över de inneboende.
Det är han inte ensam om.
-Tack för hjälpen, Rollings. -Det ser ut som ett viktigt meddelande.
Brevets utseende måste stämma överens med innehållet.
-Det här kan förändra Gilberts liv. -Nåväl...
Rollings ska undersöka var pojken befinner sig.
-Så har jag sagt. -Om han är på en ångbåt,
borde det inte vara så svårt att få reda på vilken.
Jag kanske måste betala för det.
Ja, smörj dem som behöver smörjas.
Att tänka sig att mina ord skickas över ett hav, med nyheter om guld.
Är det guldcertifikatet?
Fick jag det av Nathaniel för banktransaktionen?
-Nej. -Det är ett brev, sir.
Det vi precis har pratat om.
Utförligt. Precis nu.
-Rollings. -Ja, det ser så ut.
Du kanske är övertrött, raring?
Ställ bort det där.
För medicinskt bruk.
Det är dags att lägga sig. Kom nu, raring.
-Kom, Minnie May. -God natt.
Om ni frågar mig, är guldaffären bara snicksnack.
Men jag hoppas verkligen att jag har fel.
Varför säger du så?
Hela utvecklingen påminner mig om en annan stad som fick guldfeber.
-Här på Prince Edward Island? -Ja, en stad i norr.
Cape Wolfe.
Det var nog för tio år sen.
Jag minns inte detaljerna, men jag minns stämningen.
-Vad hände? -Ingenting.
-Det gav inget. -Vet pappa om det?
Han har aldrig gillat mina råd, oavsett frågan.
Som jag minns det, skrev man om det i Island Announcer.
Tidningsartiklar om guldet och sen om oturen att det inte fanns nåt.
Det pågick i veckor.
Ett sånt fiasko.
Pappa är övertygad. Han säger att det är en spännande möjlighet.
Han har säkert undersökt det som krävs.
En bra skörd.
Gudskelov.
Nu har vi en liten buffert.
Till och med när vi har betalat tillbaka till banken.
Då behöver vi inga extra inkomster.
Nej.
Det vore trevligt med lugn och ro igen.
Att det blev som vanligt.
Ja, det vore det.
Jag kan inte sluta tänka den hemska tanken om guldfeber. Det låter så...
...febrilt.
Få inte feber, för då måste du ha stinkande lökar på fötterna.
Det är oroväckande. Vi behöver veta mer.
Om vi kunde läsa de gamla artiklarna.
Diana.
Vad sägs om vi R-Y-M-M-E-R imorgon
så vi kan B-E-S-Ö-K-A...
T-I-D-N-I-N-G-E-N.
-Det är orättvist! -Och U-N-D-E-R-S-Ö-K-A.
Så orättvist!
Sov nu.
-Häst, häst, häst. -Det finns många här i Charlottetown.
Det är en livlig stad.
Ja, det här är så spännande.
Jag älskar Charlottetown.
PANTBANK
Har ni inget mer spännande än det här?
-Vad mer kan ni tänka er? -Som sagt, nåt intressant.
Jag förtydligar: Nåt som inte tråkar mig till tårar.
Sammeten kan inte draperas.
Vad har ni som är dyrare? Nåt av kvalitet.
Det känns som en katt.
Minnie May.
Jag har sett mamma sån här förr.
När hon är arg på pappa, blir hon passionerad över heminredning.
-Hur länge tror du att det sitter i? -Tillräckligt länge.
Okej.
Inte senapen.
God eftermiddag, sir. Vi skulle vilja titta i era arkiv.
-Arkiv? -Där ni har gamla tidningskopior.
Jag förstår innebörden av ett arkiv.
Det som förvirrar mig är att ni saknar insikt om ytor.
Använd era unga ögon.
Ser det ut som att vi har plats för ett tidningsarkiv här?
Det finns inget arkiv.
Här har vi en sann Sherlock Holmes.
Utmärkt slutledningsförmåga, unga damen.
I så fall, minns ni möjligtvis nåt om guldhistorien i Cape Wolfe?
Ålder och gott minne går inte hand i hand.
Men ni kanske har mer tur med Malcolm Frost.
Han skrev om det.
En äkta journalist.
En naturalist.
Han skrev om det för att han var orolig. Det är bäst att prata med honom.
-Han brukar vara på puben i kvarteret. -Tack så mycket.
Flickor!
Ta det varsamt.
Han återhämtade sig aldrig.
Vad återhämtade han sig inte från? Guldet?
Faster Jo kallade det fiasko.
Tappade han gnistan?
Här är det. Nu går vi in.
Det måste vara han.
Kära nån...
Ursäkta, sir. Förlåt att vi stör.
Är ni mr Malcolm Frost?
Jag tar en till.
Ni skrev om guld för Island Announcer för tio år sen.
Tretton.
Jag pratar inte om mitt jobb längre. Adjö.
Får jag fråga varför?
Den frågan tvingar mig att prata,
vilket jag precis sa att jag inte ville göra.
Då pratar jag.
Alla i vår stad, Avonlea, har guldfeber.
Alla i Cape Wolfe hade guldfeber.
-Men det fanns inget guld. -Det är fel.
-Vad är fel? -Förhoppningsvis det där med "inget guld".
Ett bortkastat år av mitt liv. Bartender!
Jag är rädd, Anne. Vi borde gå.
Sir, snälla.
Kan ni berätta nåt alls för oss?
Det är synd att ni är ledsen.
Förlåt att jag stör er i er sorgsenhet.
Jag vet hur svårt det kan vara...
...men om ni kan berätta nåt om guldet, vore vi så tacksamma.
Läs på.
I tysthet.
Så vackert.
Ni skriver så fint.
Ni har en organiserad hjärna. Jag beundrar det.
Teckningarna påminner om boken Nate gav mig.
Nate är geologen som hittade guld i Avonlea.
Han visade mig guldet under mikroskop, men jag såg inget.
Såg du inget guld?
När jag lärt mig mer, blir jag bättre på att se såna saker.
Guld glänser mycket.
-Partiklarna var väldigt små. -Eller obefintliga.
Du är irriterande...
...men verkar varken dum eller blind.
Om det fanns guld där, hade du sett det.
Se! Det sker genast!
Ingen lyssnar på rim och reson. Så jag vill inte prata om det.
Du kom hit för att prata med mig om exakt det här ämnet.
När jag säger som det är,
nåt jag vet efter årtionden av forskning, säger du "nej".
Jag ska berätta nåt nu, eftersom du insisterar.
Jag slår vad om att din stad gör samma sak som alla i Cape Wolfe gjorde.
Ja, det finns spår av guld i jorden på Prince Edward Island.
Nej, det räcker inte för att täcka priset för utgrävning.
Inte ens om du gräver i 900 år, täcker det kostnaden.
Er dåraktiga stad upprepar historian.
För vilket företag jobbar den här så kallade geologen?
-Jag vet inte. Han har inte sagt det. -Nämnde han några siffror?
Beräknade han hur mycket guld ett ton malm ger?
-Nej. -Jag ska berätta varför inte.
Ett ton malm på den här ön ger endast 40-60 cent i avkastning.
Ett ton.
Fyrtio cent.
För det får ni två dussin ägg.
Vi köper inte ägg. Vi har höns.
Jag kan inte prata om det!
Diana, varför fick jag inte följa med Nate på hans utgrävningar?
För att det inte finns nåt guld.
Varför var kapitlet om guld det enda vällästa i boken?
Han hittade på en historia om guldfyndigheter.
JORDTESTCERTIFIKAT
Varför trodde din pappa att mitt brev till Gilbert var det officiella certifikatet?
Det vet jag inte.
Jag skrev det på papper från Nates rum.
-Likadant papper som certifikatet. -Han hade en präglingsstämpel.
New York... Han förfalskade det. Varför kopplade jag inte ihop det här?
Får jag fråga: Vem har du lyssnat på? Alla runtomkring?
Eller personen här inne?
-Jag är ett barn, mr Frost. -Trams. Barn är instinktiva.
Du borde ha litat på dig själv. Du verkar ha kommit på hur det är.
Ska du hoppa på mig? Jag har burit din börda i fem år.
-Nate och mr Dunlop jobbar i maskopi. -Vad? Hur?
De bråkar som två personer som har känt varandra länge.
En månglare innebär fler.
De är brottslingar. De använde Grönkulla för att bedra hela stan.
-Lurendrejare. Bottenskrapet. -Vi måste berätta det!
Vänta!
Det finns tomma blad i den här.
Anteckna medan du utforskar livet. Det hjälper dig att förstå.
Finslipa instinkterna.
De är viktiga.
Tack, mr Frost. Sannerligen.
DIVERSEHANDEL
MICHELSONS PUB
Diana?
Diana!
-Jag håller med. Jag säger inte det... -Diana!
-Mamma!
-Vi har avslöjat nåt hemskt. -Om guldet!
Vad gjorde ni där inne?
Nate och mr Dunlop ljuger om guldet.
Tack, konstapeln. Nu klarar vi oss.
-Hej då. -Hej då.
Mamma, vi skrämde dig, men vi hade goda skäl.
Vi gick dit för att prata med mr Malcolm Frost om guldet.
Det ni har fått veta från en okänd man saknar betydelse.
-Men, mamma... -Jag vill inte höra mer.
Du uppförde dig illa. Du lydde inte.
Du pratade med en främling, en manlig främling, utan förkläde.
Mr Frost vet mer om guld än nån av oss.
Anser du dig ha rätt att lägga dig i den här ekonomiska frågan?
Du är ett barn. Du yppar inte ett ord förrän vi är tillbaka i Avonlea.
-Mamma, du gör ett misstag. -Hur vågar du?
Mrs Barry, snälla!
Ett ord till och er vänskap är över för evigt! Kom med nu.
Vännerna vi älskar
-Behöver du ingen hjälp med middagen? -Nej.
Vännerna vi älskar
Åh, Matthew.
Jag är lite förvirrad. Jag har vant mig vid att vara i köket.
Jag sitter i vägen.
Ursäkta mig. Förlåt. Tack för dansen.
Jag verkar vara i vägen för alla.
Jag borde väl gå upp och göra mig presentabel.
De måste ge sig iväg. Nu.
Vi berättar vid middagen.
Jag har goda nyheter.
Jag har hittat mark i närheten som är perfekt för mina behov.
Mark?
Ska ni bygga ett pepparkakshus, mr Dunlop?
Det fina är att promenaden därifrån till Grönkulla
bara tar en halvtimme.
När huset är klart finns jag ändå nära er,
både geografiskt och själsligt.
Matthew och jag har bestämt att det är dags att ni flyttar.
Det är dags att Grönkulla blir som vanligt.
Det kan ta en stund att hitta nåt annat...
Vi ger er gärna ett par dar... att lösa det.
Ingen fara.
Vi har varandra.
När vi minns
Vännerna vi älskar
Mr Dunlop.
-Borde ni inte packa? -Det är Anne.
Jag bakar hennes favoritpaj. Jag vill höra om hennes äventyr.
Jag är inte emot ett barns rätt att vara nyfiken,
men Anne påtvingar Diana saker.
Det är ett nöje.
Här har du dem. Jag lovar att allt är där.
Anne.
Tacka dina värdar.
Tack.
Jag måste prata med dig om Nate och mr Dun...
Vi har saknat dig så mycket. Vi har mycket att prata om.
Jag har gjort den åt dig.
-Du är väl trött och hungrig. -Ingen fara.
Mr Dunlop, var snäll och lämna köket så jag kan laga middag.
Hjälp mig, Anne.
Malcolm Frost var naturalisten. Han skrev historien.
Han sa att det inte fanns möjlighet att utvinna guld på Prince Edward Island.
De vet.
Nate och Dunlop är i maskopi. De har utnyttjat Grönkulla, oss.
-De är bedragare. -Jag tror dig, Anne.
Jag tror dig.
Vi tror dig också, Anne.
Nej...
Du har jobbat hårt idag, Jerry.
Gå hem till din familj. Sköt om dig.
Merci, mr Cuthbert.
Så att du vet, ska de inneboende flytta.
-De tog vapnet. -Var är Anne?
Jag tittade uppe. De är borta.
Jag hämtar hjälp.
Vart ska du ta vägen, grodan?
Det var du.
Det var du!
Nu går vi!
Jag har aldrig gillat dig.
Ge mig pengarna.
Visst.
-Du får din del. -Alltihop.
Jonesey, låt oss...
Allt det här är ditt fel.
Hur är det mitt fel? Ungen kom på oss.
Du vände dem emot mig.
-Jag ville bara stanna. -Jonesey, vakna upp.
Det här är inte mitt fel.
De visste att vi jobbade ihop.
Där nere! Styr vänster!
Kom igen!
Kom, grabbar.
Den här vägen.
Det finns inget liv där för dig.
De gillade mig.
-Alla gillade mig! -Jonesey, vi måste sticka.
Du, vi kommer på ett nytt bedrägeri.
Bara du och jag.
Precis som förr.
Det finns inget "du och jag".
Jag tar pengarna! Jag ska köpa ett hus med mark på en vacker plats!
Så där. Din dröm gick i uppfyllelse.
Nu blir du kvar i Avonlea för evigt.
Om jag än vandrar i dödsskuggans dal,
fruktar jag intet ont, ty du är med mig.
Kom igen.
Här borta!
-Vad är det? -Vad har vi?
Försiktigt nu.
Det är nån på marken.
Jerry? Jerry.
Håll ett öga på honom.
Jerry.
-Ser du honom? -Jag är här nere!
-Jerry. -Det är nån i hålet!
-Hjälp mig upp härifrån! -Mår du bra?
Vem är det?
Du gjorde en fin miss.
Jag försökte stoppa dem nu.
-Du är en bra pojke, Jerry. -Få upp honom därifrån.
Bra gjort.
Det var de som rånade mig i Charlottetown.
Du hade en känsla.
-Det var Nate. Han planerade allt. -Tyst med dig.
Jag var också ett offer.
Har ni glömt att jag betalade 150 dollar som alla andra?
-Jag tänkte bosätta mig i Avonlea. -Det räcker, mr Dunlop.
Eller vem ni nu är.
Pengarna, då?
De är borta.
Han tog dem.
Nate tog dem! Jag säger ju att jag också är ett offer!
-Alltihop? -Jag är ledsen, William.
Vi kommer alla att behöva snåla ett tag.
Dags att få hem dig, Jerry.
Matthew sa att du försökte stoppa dem.
Jag kunde inte minnas vilka de var.
Och så plötsligt... gjorde jag det.
Det var modigt gjort.
Jag önskar att du slutade skriva.
Det här är en tid man bör glömma.
Jag vet inte om jag håller med dig.
Se på den här stenen, till exempel.
Nates bok har lärt mig att det är svavelkis. Kattguld.
Om man ser det i rätt ljus, ser det ut som äkta guld.
Ja, om man är dum nog att lura sig själv att se saker som inte är verkliga.
Man kan bara göra sitt bästa, Marilla, oavsett vad man vet eller inte vet.
Det är så sant.
Det finns nåt gott i varje situation, även en dålig.
-Det bygger karaktär. -Lättare sagt än gjort.
Men det är väl ett bra sätt att se på saker.
Malcolm Frost rekommenderar att jag litar på min intuition och det ska jag.
TILL: GILBERT BLYTHE
Tjusigt.
Vad står det?
Det finns guld i Avonlea.
Undertexter: Marie Roos