Vad vill du ha?
Bind dem där.
Sluta slå dank, pojk!
-Det här stället ser fantastiskt ut. -Det är bara början, min vän.
Du ser inte så imponerad ut.
Vad ska jag göra? Dansa?
-Det har ju gått två år. -Ja, jag är glad att vara hemma.
Men du kommer att gråta när du måste åka härifrån.
Trinidad berör din själ.
Nu måste vi flytta tunnorna dit de ska.
Sjöben och fast mark kommer inte överens.
Jag måste hitta balansen.
Det behövs mer än så, mager som du är.
-Om det blåser upp, är du borta. -Så smal är jag inte.
Jag ska hitta en bra hembrygd medicin.
Som liten gick jag hit varje dag.
Jag visste inte att det fanns såna ställen.
Du trodde aldrig att du skulle hamna så långt från...
-Vad heter det nu igen? -Avonlea.
Jag brukade handla här åt mamma. Hon använde bara färska ingredienser.
-Inget gammalt i vårt kök. -Dofterna gör mig hungrig.
Finns det god mat på Prince Edward?
-Jag gillar potatis. -Kom igen, potatis?
Ge mig nåt att jobba med.
Mrs Kincannon serverade krabba ibland.
Nu börjar det likna nåt. Hur tillagade hon den?
Hon kokade nog den. Tillsatte lite salt.
Var det allt? Krabba med salt?
Vad är det för fel på det?
Inget. Krabba är gott om man kokar den rätt.
Som mammas crab callaloo. Söndagsmat.
Hon kokade dasheenblad i kokosmjölk, slängde ner några lökar,
vitlök, okra, en grissvans och sen krabba.
Tillsätt en pimentopeppar och låt allt sjuda.
Jag har aldrig ätit stark chilipeppar.
Du? Din lilla utmärglade kropp hade fått utkämpa inre strider då.
Jag tror att jag kan hantera det.
Mamma brukade säga: "Bash, smaka."
Jag lutade tillbaka huvudet och hon gav mig en hel slev.
Jag känner nästan smaken nu.
Den gled ner i halsen som stark, grön medicin.
Det låter underbart gott.
Det var det.
Men jag fick alltid bara smaka. Sen serverades familjen.
Jag fick resterna.
-Varför åt du inte med familjen? -Det var inte min familj.
-Vems familj var det? -De vita hon jobbade för, Blythe.
Så dum jag är. Jag är ledsen.
Var inte det. Jag fick smaka mer från en slev varje söndag
än du har smakat under hela ditt liv.
Krabba med... Här kommer den hemliga ingrediensen:
Salt.
Vilken skönhet.
Jag brukade rida en precis likadan.
-Kom, Bash. Hon är snäll. -Jag är rädd för hästar.
Du, grabben...
Eftersom du hänger runt min häst, spring iväg och hämta mat åt henne.
-Väntar du på pengar? -Jag tillhör inte er.
Jag är en fri man, sir. Sedan 1834.
Ni får säkert hjälp inne på hotellet.
Det var ju galet. Han utgick ifrån att du var betjänt.
Om vi skulle gråta för det varje gång, hade Trinidad varit översvämmat.
Nu går vi till ett bättre område. Du behöver fortfarande medicin.
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
EN PERFEKT KYRKOGÅRD AV BEGRAVT HOPP
SVÄR DU ATT VARA MIN BÄSTA VÄN FÖR ALLTID?
MAN BEHÖVER STORA ORD FÖR ATT UTTRYCKA STORA IDÉER
FÖR ATT SOVA I ETT TRÄD I MÅNSKENET
God morgon. Bra att du är vaken. Jag sov inte en blund i natt.
Tänk att vi har gått på guld i Avonlea.
Jag förstår ditt moraliska dilemma.
Vi är alla så tacksamma och förväntansfulla.
Det är underbart att läsa om guld,
men det vore ännu mer underbart om jag fick se det.
Sånt här är inte för barn.
Men du är ju ingen vanlig flicka, eller hur?
Där.
Otroligt.
Jag kan inte...
Vad ska...?
Det är väl guld, eller hur?
Låt ögonen vänja sig.
Ha inte bråttom. Det kanske är vackrare än du anade.
Ser du de små bitarna i det röda? Hur de glittrar?
Varför ser jag inget?
Det är inte ditt fel, gumman. Det är mitt och jag ber om ursäkt.
-Du har inte en experts ögon. -Snälla, ge mig en chans.
Ja, nu ser jag.
Du har rätt, Nate. Guldet är underbart.
Miss Marilla, vad det lyser om dig idag.
Mr Dunlop, brödet doftar extra gott idag.
Kanel, kära du. För att fira.
Varje morgon som vi inte ligger i graven bör firas.
Du har så rätt, miss Marilla.
Jag håller med mr Dunlop. Skicka festbrödet.
Matthew, jag vill göra utgrävningarna åt dig.
Jag ställer gärna upp på det. Vi måste göra allt rätt.
Vi ska inte göra något jordprov.
Åtminstone inte än. Matthew och jag har inte bestämt oss.
Ni måste! Vi kanske är en av Avonleas rikaste familjer.
Matthew behöver inte odla...
Det är dyrt, Anne. Vi har slitit hårt för skördepengarna.
Matthew, miss Marilla, ni gör rätt i att vara försiktiga.
Guldet är nästintill garanterat, men det finns risker.
Anne, det är nog dags...
...att du får en ny griffeltavla.
Tack, Matthew.
Jag ville inte be om det, även om jag slog sönder den i självförsvar.
-Det låter som en bra historia. -Hon har inte tid att berätta den nu.
Du kan köpa en ny griffeltavla efter skolan.
Ät upp nu, sen får du gå.
Barn. Så värdefulla, så kostsamma.
Varför sa du inte sanningen till Nate?
Jag trodde att guldet syntes tydligt. Han tror att jag är ett barn.
"Lilla gumman."
Du kan inte vara hans jämlike. Han är vuxen och vetenskapsman.
Men det är bara inläst kunskap. Du har redan visat att du är bra på det.
Men du har nåt annat. Minns du när Minnie May var sjuk
och du la lökar på hennes fötter för att sänka febern?
-Det var en gammal huskur. -Det kräver fantasi att tro på det.
Din fantasi är en gåva, nåt som man inte kan lära sig.
Vad hjälper det om jag inte kan se saker mitt framför ögonen?
Den här grenen ser ut som ett handskelett.
Ett ondskefullt skelett som bor i en hemsökt skog...
...och livnär sig på oskyldigas liv.
Anne, så hemskt.
Varför greppar de efter oss nu? Vill de skada oss?
Spöken i vinden som kommer med en varning. Se upp!
-De vill ta oss! -Vi måste fly!
Jag bjuder gärna in Cuthberts å dina vägnar.
Låt oss hoppas att kvällen bär god frukt.
-Vi ses ikväll. -Tack igen, Nathaniel.
Är det Cole? Han ser annorlunda ut.
Han ser mogen ut. Inte som före skörden.
Cole! Kasta tillbaka bollen.
Hör du, din mes!
Ja, du.
Snyggt kast, Rembrandt.
-Vill du spela? -Nej, men tack ändå.
"...svarade Lancelot, den högste av riddarna.
Och i vilken skepnad, när jag lagt fram mitt svepskäl,
ska jag visa mig vid Camelot, å drottning?
Jag, inför en kung som hedrar sitt ord..."
Jag tycker att hela dikten är skamlig.
-De borde täckas i tjära och fjädrar. -Josie?
Guinevere är gift med kungen, inte med Lancelot.
Kan du inte hoppa till delen
där Elaines rena, äkta kärlek blir som mest tragisk?
Nej. Avbryt mig inte igen.
"Ja", sa drottningen.
Ett barn med moral som inte kan regera, annars hade han inte mist mig."
Cole?
Vad har du där?
-Cole! -Jag ber om ursäkt, mr Phillips.
-Jag ska torka upp det. -Ritar du...
...medan jag outtröttligt ägnar mitt liv åt din utbildning?
Svarta tavlan.
Nu!
JAG SKA INTE RITA PÅ LEKTIONERNA
Så du gillar att rita?
Rita det. Se till att det är läsligt.
Tillbaka till texten!
"Ja", sa drottningen.
Ett barn med moral som inte kan regera,
annars hade han inte mist mig."
Brodera inte ut så mycket. Du ska skriva det 50 gånger.
Jag saknar så mycket härifrån.
Andra saker saknar jag inte alls.
-Hur mycket? -Hur mycket har du?
Han har ingenting. Inte ett öre. Jag sa att det här var en genväg.
Varför tar du mig förbi alla dessa goda frestelser?
Ta det lugnt, bondpojk.
Vad sägs om detta? Bara ett smakprov.
Nej, ät inte det.
Jag är utsvulten och det ser jättegott ut.
Givetvis. Trinidadier kan laga mat. Särskilt sånt som ingen annan vill ha,
men du måste smaka vår riktiga mat.
Jag kan gå tillbaka så jag har nåt att jämföra med.
Tålamod, pojk. Gnäll inte.
Håll i den här så länge.
Det är en mango. Var beredd på en upplevelse.
Gott, va? Ät inte skalet.
Om jag inte dör av det, varför slösa bort det?
Bytte du bort det här mot ett maskinrum?
För att byta måste man ha ett val.
-Hej, mamma. -Sebastian.
Pojk, försöker du ta livet av mig?
Har nån sett dig?
Kom hit.
Vad är det för pojke du har tagit med dig?
Vad heter du?
Gilbert Blythe, frun.
Det har jag aldrig hört förr.
Du är den förste som kallar mig "frun".
-Var kommer du ifrån? -Prince Edward Island. Kanada.
Får du inte mat på båten, Gilbert Blythe?
Sebastian har lovat mig den bästa hemlagade medicinen i Trinidad.
Jag förstår.
"Sebastian" är mer elegant än "Bash".
Tyst på dig.
Den är nylagad.
Jag kände på mig att jag snart skulle få se min son.
Hazel.
-Stjäl han? -Nej, Doux-Doux.
Kom ihåg att Jesus säger att vi måste hjälpa folk.
Männen är bara hungriga.
Okej, ät upp er mat.
-Vi kan komma tillbaka imorgon. -Nej, det får räcka så.
Om ni kommer tillbaka, får ni problem.
Åh, Doux-Doux.
Och... vad är det här?
En timjankvist. En krydda.
Och... det här?
Majsmjölsklimp.
Otroligt.
Om det här är medicin, önskar jag att jag vore sjuk varje dag.
Kul att du njuter frukterna av slaveri.
Jag trodde att slaveriet avskaffades här för 50 år sen.
Min familj lämnade aldrig plantagen.
Inte mormor, inte mamma.
Hon uppfostrade barnen.
Jag känner henne inte.
Merci.
Mr Cuthbert.
Är de fula? Guldgruvorna?
Kanske det.
-Var ska ni ha dem? -Det vet vi inte än.
Du borde ha stoppat honom från att gå på båten.
Om Gilbert ramlar över bord och drunknar, är det ditt fel.
Han kommer hem om han får veta att det finns guld här.
Anne skriver brev till honom. Eller hur?
Han ser så hemskt ensam ut.
Han är mer ledsen och snygg än ensam.
Josie är störtförälskad i Cole.
Det är jag inte. Jag är bara observant.
Ingen pojke är mer ledsen och snygg än Gilbert Blythe.
Jag vet hur han känner.
Din teckning var underbar. Den väckte Camelot till liv.
Och Billy Andrews är en barbar.
Jag har jordgubbskakor. Får vi sitta med dig?
Ska ni inte komma hit?
Diana har jordgubbskakor.
Jag är ledsen, Josie, men jordgubbar är min favorit.
Tack.
-Julia, vill du ha en kaka? -Gärna.
Givetvis, Prissy. Jag vill gärna äta lunch med dig och de äldre flickorna.
Det ser underbart ut.
C-A-T. "Cat."
Mr Cuthbert, titta. Jag skriver på engelska.
J'ai fini. Förlåt.
Jag ska lassa hö.
Det finns inga spöken.
Jag överlevde precis en hemsk upplevelse.
Jag tror att Avonlea har utsatts för en hemskt ond förbannelse.
Den genomsyrar allt.
Varje träd och blomma. Alla andar är i rörelse.
Jag är nästan säker på att jag såg en spöklik, vit dam nere vid bäcken.
-Vad vill hon ha? -Oss.
Blir ni inte livrädda?
Det är inte på riktigt, Ruby.
Eller hur, Anne?
Tack, Ruby. Dina tårar är den största av komplimanger.
Jag har döpt berättelsen till: "Den hemsökta dalgången, en hemsk saga."
Du vet att jag beundrar din fantasi, men jag kom precis på att jag måste hem.
Jag också. Det börjar bli mörkt.
Ni har inte hört slutet än.
Jag vet inte hur den slutar, men det blir hemskt.
Kanske imorgon, på vägen till skolan. När det inte skymmer ute. Hej då.
Var försiktig på vägen hem.
Den hemsökta dalgången av Anne Shirley Cuthbert.
"Den lilla flickan...
...kände en mörk kraft lura...
...precis bortom träden."
Snälla, döda mig inte.
Hej.
Jag hade just ett hänryckande möte med ett vilt djur i skogen.
Vad är det?
-Min gammelmoster Beatrice... -Hon har dött.
Åh, mr Dunlop.
Det är ett ansenligt arv, men...
...det är ingen stor tröst.
Jag var föräldralös som du, Anne, men nu är jag verkligen helt ensam.
Ni är inte ensam. Ni har mig, er lillasyster. Minns ni det?
Du är en rar flicka.
Moster Bea ville att jag skulle ha en bra familj.
Er moster kanske blir ett snällt spöke. Tror ni på spöken?
Intressant fråga. Borde jag tro på dem?
Jag skriver en berättelse. "Den hemsökta dalgången."
Det finns ett spöke i den. Hon är vacker.
Jag är livrädd, men det är min plikt som sagoberättare att avsluta den.
Moster Bea gillade spökhistorier.
Har du nåt instrument för att nedteckna ditt underbara verk?
Jag föredrar penna och bläck mot blyerts.
En författare bör ha de senaste och elegantaste skrivverktygen.
Jag vill ge dig den här.
Jag ska för alltid vårda den. Tack.
Godkväll på er.
Min dag har varit extremt produktiv.
Jag har pratat en hel del med William.
-Vem är det? -Mr Barry.
Enligt William så är många skeptiska i fråga om guldet.
-Trots mötet. -Det var inte oväntat.
-Det är ovanliga affärer. -Vi tänkte, William och jag
att vi borde ha ett mindre formellt möte
där folket från Avonlea kan pratas vid.
Vilken bra idé.
Barrys ska hålla en stor fest
för alla som är intresserade. Det är fint gjort av dem.
-Marilla, du och Matthew måste gå. -Det låter som en lättsinnig affär.
Kanske det, men det kan hjälpa er att fatta beslut.
Och även citronrutor, vinbärskaka och mördegskakor.
Vi behöver nåt festligt. Nåt man minns.
Om jag vetat det tidigare.
-Nesselrodepaj? -Vad?
-Jag vill inte ha rom i huset. -Som smaksättare, frun.
Eliza, jag har bjudit några gäster till.
Kan du se till att ordna för det?
Hur många? Kakor kan man inte trolla fram, kära du.
Jag måste stoppa Thomas Lynde
så att han inte äter upp alla sötsaker på bordet.
Det som hände på kyrkans picknick var väldigt olyckligt.
Se vad du kan göra åt det.
Låt mig få följa med.
Du är gammal nog att vara hemma själv.
-Du är väl inte mörkrädd. -Inte riktigt.
Det gick ju bra när vi var på mötet i stan.
Du måste ha skrivit ett riktigt bra slut på din berättelse.
Skeletthänderna fångade flickan och överlät henne till Vita damen,
-spökenas drottning och... -Sånt struntprat.
Du stannar här så händer inget olyckligt.
Det borde få dig att sluta fantisera om fara i det här huset.
Jag vet inte. Nathaniel bor hos Cuthberts.
-De är inga idioter. -Det är för bra för att vara sant.
Jag är orolig att det här guldet ska leda vår lilla stad till girighet.
Men det har inspirerat till generositet i flocken.
Ja, men 150 dollar är mycket pengar.
Ganska många penningar ur söndagskollekten?
Vad får filantropen i utbyte
mot att han besparar sin granne den finansiella bördan...
...att bekosta sitt eget jordprov efter guld?
En väldigt liten andel av sin tacksamma grannes guldutvinning.
Den osjälviska handlingen kanske inspirerar kyrkan
att berätta för andra i församlingen om fördelen med ert erbjudande.
Ett rättfärdigt avtal, herrar.
Vi får inte låta festligheterna gå till spillo, miss Marilla.
Det är för bra för att vara sant.
Försök att ha lite roligt.
-Jag tycker att vi tar risken. -Det är för dyrt.
-Ett glas med festligheter? -Nej.
Har du ny frisyr?
Nathaniel... Kan vi pratas vid?
Hur kan jag hjälpa er?
Det är nästan helt riskfritt, men det är ett svårt beslut.
Han är omtyckt, din Nate.
Han är knappast min.
Jag menar bara att han i princip är som familj nu.
Vad fin du är ikväll, Marilla. Du passar i den frisyren.
"Kära...
...Gilbert. Hur mår du?
Kära... Gilbert..."
Våra fötter må vandra långt
Genom skönhet, från plats till plats
Det strålar om dig ikväll.
Tack så mycket.
-Har du trevligt? -Det är underbart.
-Kul att höra. -Ja.
Hjärtat kan vandra fritt
Och för ett ögonblick
Glömma sina njutningar
Din Rachel verkar trivas.
Hon är balens skönhet, den där.
Det kommer inget leende
När vi minns vännerna vi älskar
Vännerna vi älskar
Kul att hjälpa er.
När vi minns
Vännerna vi älskar
Men över anletenas drag
Diana lär ha ett stort försprång när hon slutar skolan.
Har den mannen ingen känsla för vad som är lagom?
Varför ska jag inte dra nytta av hans vinning?
Thomas, har du trevligt?
Den här guldfrågan... Den är spännande och oroväckande.
-Kan du tänka dig att... -Thomas,
skaka inte hand med William innan du hört mitt erbjudande.
Som närmare granne till dig, både geografiskt och vänskapsmässigt,
vill jag bekosta ditt jordprov
om du inte kan eller vill betala allt i ett svep,
-mot en liten andel av ditt guld. -Samma erbjudande, mindre andel.
Jag vill inte tjäna nåt, bara minska din finansiella börda, Thomas.
Mina herrar, tack för era erbjudanden.
Jag ska ta upp frågan med min fru.
Jag fattar inte ett sånt beslut på egen hand.
När vi minns
Vännerna vi älskar
-Mycket bra. -Underbart.
Mycket bra.
För min briljanta, flinka ackompanjatör.
Bravo.
-Bravo, Diana. -Tack, gott folk från Avonlea.
Jag har fått nyheter.
Min lycka är gjord. Jag har nyligen fått ärva lite pengar.
Det första jag ska göra är att köpa mark i Avonlea.
En underbar idé.
Det andra jag ska göra är jordprover.
-Där ser du. Han ska göra det. -Jag sa ju det.
Hej.
Ditt hem är fyllt av saker som nästan är lika fina som du.
Är det ljudet av två grenar som gnids mot varandra...
...eller ropet från de utomjordiska varelserna som jag har skapat?
Om det finns guld, har vi nog för att ta hand om Anne.
-Vi borde väl fundera på saken. -Nu vet jag inte.
Vad sägs om att jag betalar era 150 dollar ur mitt arv?
Det är det minsta jag kan göra för att tacka er och särskilt Anne
för att ni har välkomnat mig till ert hem och era liv.
Vi kan inte...
Vad pratar vi om?
Mr Dunlop har erbjudit sig att betala för vårt jordprov.
Det är mycket pengar, mr Dunlop.
Nu är inte tillfället att fatta såna beslut.
Vi måste hem till Anne innan hon får ett nervsammanbrott.
Och uppmuntra henne inte, mr Dunlop.
-Hon har stor talang. -Jag säger adjö till Barrys.
Jag förbereder hästen.
Ett arv? Köpa mark? Vad i helvete?
-Jag säkrar svindleriet. -Du går för långt.
Man vet aldrig. Dunlop kanske kan bosätta sig här.
Dunlop är en sprätt vars hjärna fördunklas av bakverk
och en rödhårig liten snorunge.
Jonesey knivdödade fem killar som fuskade i kortspel
och en annan för att han gjorde märken på hans stövlar. Du passar väl in.
Tänker du hoppa på mig?
Jag har släpat runt på dig i fem år.
-Anne, är du skadad? -Jag drömde en hemsk mardröm.
Vi är i fara, Marilla.
Kära hjärtanes, då. Det sitter i ditt huvud, Anne.
En dag kanske du ångrar utrymmet som du har gett din fantasi.
Åh nej, Marilla.
Jag önskar att jag kunde ge mer.
Min tid på hospitalet hade varit uthärdlig
om jag hade kunnat föreställa mig dig och Matthew och Grönkulla
när jag tänkte på ett perfekt hem.
Du måste komma ihåg vad som är verkligt och gott, Anne.
Se till att vila nu.
Ha lampan på om du lovar att inte röra den.
Kan du förstå att Harmon Andrews tävlade mot mig?
Tänka sig, i mitt hus, på min fest.
Blev din fest en succé?
Kunde du säkra antalet investeringar?
Det var en triumf.
Du gjorde det så fint och Andrews misslyckades.
-Hur många prover ska du betala? -Du låter som faster Josephine.
Hon sköter inte våra finanser och det gör inte du heller.
Jag ber inte om alla siffror, men jag är din fru.
Thomas Lynde fattar inga beslut utan att prata med Rachel.
Det är väl ganska ovärdigt?
Tänk om den här affären misslyckas?
Diana och Minnie May måste fullfölja sin skolgång.
-De måste göra det. -Lugna dig, raring.
Flickorna kommer att göra det. Oroa dig inte.
Du vet att jag vill resa hem igen.
Jag måste få se London igen.
Vi kan tillbringa vintern i Spanien.
Du och flickorna ska få allt ni önskar.
Låt mig sköta saken.
-För Guds skull, Matthew! -Förlåt. Jag ville inte skrämma dig.
Annes mörka fantasi verkar smitta av sig.
Vad är det?
Vi har precis gjort upp med banken.
150 dollar är mycket pengar.
Mr Dunlops erbjudande är generöst,
men det känns fel att gräva upp Grönkulla.
Det kanske finns guld...
I så fall finns det kvar.
Men jag vill ge Anne en gård. En hel gård.
Hon kan utvinna det när vi är borta,
om det är vad hon vill.
Jag håller helt och hållet med dig.
-Anne? -Matthew, är det verkligen du?
Jag trodde min död var förestående.
Det är nog bäst att du sover lite.
Du är trygg här.
Jag lovar.
Bash, vill du prata om det?
Bash?
Jag vet att du inte sover. Dina ögon är öppna.
Sebastian.
Är det vad du är döpt till?
Då borde du äga den här båten.
Jag trodde att du gillade att slåss och fick smeknamnet "Bash". Bra att veta.
Du har förstört mitt rykte.
-Jag borde ge dig smörj för det. -Det finns en flicka i Avonlea.
Anne. Jag kallade henne "rödtott" en gång och då klappade hon till mig i huvudet.
-Det gjorde hon rätt i. -Hon är rödhårig. Hett temperament.
-Hon borde ha gjort mer än så. -Jag undrar om jag får se henne igen.
Hur länge tänker du stanna ombord?
Jag vet inte. Jag vill följa själens röst.
Så brukade pappa säga.
Jag får nog bryta kol för evigt.
Som kolvarna som ständigt rör sig, men aldrig kommer nånstans.
Jag är fast här.
Jag kände mig fast i Avonlea.
Om jag åker tillbaka, kanske jag aldrig tar mig därifrån.
Kallar du det ett problem?
Vissa av oss har inget hem.
God morgon, Jerry.
Bonjour.
Kära Gilbert, jag hoppas att du mår bra.
Nej!
Undertexter: Marie Roos