NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
HAAVEIDEN HAUTAUSMAA
VANNOTKO, ETTÄ OLET AINA YSTÄVÄNI?
ISOJEN AJATUSTEN KUVAILEMISEEN TARVITAAN ISOJA SANOJA
NUKKUA PUUSSA KUUNVALOSSA
Pidähän kiirettä, jos tahdot ehtiä juna-asemalle.
Toivottavasti emme toimi typerästi. Nyt on liian myöhäistä surra.
Teit käytännöllisen valinnan. Nyt toivotaan vain parasta.
Hyvässä lykyssä rva Spencer on valinnut hyvän yksilön.
Ahkeran ja tottelevaisen.
En kestäisi laiskaa tai nyreää poikaa.
En sietäisi sellaista.
Huolestani huolimatta helpottaa tietää, että saat apurin.
Uskollisuutta ei voi ostaa.
Aiotko tulla sisälle?
Matthew Cuthbert, mahdat olla järjiltäsi.
Mistä alkaen olet istunut pöytään käsiäsi pesemättä?
Sinä se tähän suunnitelmaan uskoit.
Päätit jo talvella. Turha sitä enää märehtiä.
Ei sillä, että olisin eri mieltä.
Oletko valmis lähtemään heti syötyäsi?
Olen.
Rachel tulee varmasti saman tien oven taa.
Hän janoaa juoruja kuin olisi näännyksissään.
Ruoan piti olla pöydässä jo puoli tuntia sitten.
Vaippa on vaihdettava.
- Pata on melkein... - Lypsitkö lehmän?
- En vielä, mutta... - Anna lapsi tänne.
Haluatko lasten näkevän nälkää? Tekisit työsi.
Sinusta on enemmän vaivaa kuin hyötyä. Kurja surkimus.
Äkkiä! Katsotaan, mitä hra Hammond sanoo kotiin palatessaan.
Oletko kunnossa?
Pidän enemmän mielikuvista kuin muistoista.
Miksi pahimmat muistot ovat niin sinnikkäitä?
En osaa sanoa. Lepäähän nyt.
"Vaikka koko maailma vihaisi sinua ja pitäisi sinua pahana, -"
- mutta omatuntosi hyväksyisi sinut ja vapauttaisi sinut syytöksistä, -
"- et olisi vailla ystävää."
Jane Eyre on ihana. Eikö sinustakin?
En ole tavannut.
Ihanaa, että heräsit.
Minulla on paljon kysyttävää Vihervaarasta.
Uskon sen.
Mikseiköhän kumpikaan Cuthberteista ole naimisissa?
Kokiko jompikumpi traagisen romanssin?
- Asia ei kuulu meille. - Mutta halkean uteliaisuudesta!
BRIGHT RIVER -HOTELLI
Päivää.
Voisittekohan olla avuksi?
- Onko täällä... - Pieni tyttökö?
Hän on tuossa ulkona. Ei suostunut tulemaan sisälle.
- Mutta... - Istui mieluummin ulkona, koska...
Mitä hän sanoikaan?
Siellä on enemmän tilaa mielikuvitukselle.
Aikamoinen tapaus. Kuulin, kun hän puheli itsekseen.
Mutta en odottanut sieltä tyttöä.
Tulin hakemaan poikaa.
Rva Spencerin piti itse tuoda hänet meille orpokodista.
Rva Spencer nousi junan kyydistä, -
- antoi tytön vahdittavakseni ja sanoi, että tulette pian.
Enempää en asiasta tiedä.
Ei minulla täällä muitakaan orpolapsia ole.
En nyt ymmärrä.
Tyttö varmasti kertoo ilomielin kaikki yksityiskohdat teille.
Hänellä on kärkäs kieli.
Päivänjatkoja.
Te kaiketi olette Matthew Cuthbert Vihervaarasta.
Oikein mukava nähdä. Aloin olla jo huolissani.
Mietin, mitä kaikkea on voinut tapahtua.
Olin jo päättänyt, että jos ette saapuisi, -
- kapuaisin tuohon isoon kirsikkapuuhun ja yöpyisin siellä.
Ei minua pelottaisi, ja olisi ihanaa nukkua puussa, -
- kun kuunvalo maalaa sen valkeaksi.
Olen jo nyt pettymys teille.
En ole kummoisen näköinen, mutta olen hyvin vahva.
Olen äärettömän kiitollinen siitä, että adoptoitte minut.
Olette ilo silmille, hra Cuthbert.
Tulehan sitten.
- Kannan laukkusi. - Voin kantaa sen. Ei se ole painava.
Vaikka siellä on koko omaisuuteni.
Ja se aukeaa, jos sitä ei kanna oikein.
Parempi, että kannan sen.
Olen suunnattoman innoissani, että minusta tulee kasvattinne.
Innoissani.
En ole koskaan ollut kenenkään kasvatti.
Te siskonne kanssa olette kuin suoraan romaanista.
Kaksi ahkeraa, yksinäistä ihmistä hiljaisessa kodissaan - -
- omaa lasta kaipaamassa.
Teen parhaani, jotta olisin erinomainen tytär teille.
Tiedän, että pystyn siihen.
Ei minulla juuri kokemusta siitä ole.
Ei minua ole otettu ennen tyttäreksi. Voitte siis kuvitella tämän riemun, -
- ja miten sydämeni iloitsee.
Olen pohtinut asiaa paljon. Minun kuuluu olla tottelevainen, -
- mutta silti eloisa, -
- koska olette eläneet niin pitkään ilman lapsen iloa ja mielikuvitusta.
Oletteko aina halunnut tyttären?
Syvällä sisimmässänne?
Luin jostain, että tytär on pieni tyttö, josta kasvaa ystävä.
Sydämeni pakahtuu, kun sanon sen ääneen.
Onpa ihana.
Mikä sen nimi on?
Se on tamma.
Eikö sillä ole nimeä?
Oikea nimi on tärkeä asia.
Minusta se näyttää Belleltä.
Hei, Belle. Olet kaunis, ja meistä tulee hyvät ystävät.
Tamma.
Heippa, puu!
Se puu on ensimmäinen ystäväni tällä saarella.
Mitä se teistä muistutti valkeissa pitsikukissaan?
Jaa... Enpä tiedä.
Morsianta tietenkin. Morsianta valkoisessa hunnussaan.
En ole tosin koskaan nähnyt sellaista.
En usko, että minusta tulee morsianta. Kukapa minut haluaisi viedä vihille.
Tai ehkäpä lähetyssaarnaaja ei olisi niin tarkka.
Toivon, että jonain päivänä saan valkoisen, puhvihihaisen mekon.
Se on käsitykseni suurimmasta maanpäällisestä onnesta.
Puhunko liikaa?
Kaikki aina sanovat niin, ja se aiheuttaa närää.
Tahtoisitteko ennemmin, etten puhuisi? Voin lopettaa, jos päätän niin.
Ei minua haittaa.
Sepä mukavaa.
Me tulemme vielä oikein hyvin juttuun.
Mikä helpotus puhua, kun tekee mieli. Eikä tulla aina kielletyksi.
Minua on kielletty lukemattomat kerrat.
Minulle on naurettu, koska käytän isoja sanoja.
Mutta ne ovat jännittäviä ja kuvailevia sanoja.
Kuten "vavisuttaa" ja "suurenmoinen".
Isojen ajatusten kuvailemiseen tarvitaan isoja sanoja.
No...
Niin kai sitten.
Esimerkiksi...
Tämä suurenmoinen maisema vavisuttaa minua!
Varovasti nyt.
Päivää, Rachel. Laitan teetä.
Istu toki alas.
En halua häiritä, jos odotatte vieraita.
Matthew ei palaa vielä tuntikausiin.
Säikähdin kovin, kun näin Matthew'n lähtevän.
Voin kuvitella.
No... Minä en osaa edes kuvitella, mikä sai hänet jättämään satonsa.
Pelkäsin, että hän lähti hakemaan lääkäriä.
- Olen aivan kunnossa. - Mikä helpotus.
Nyt kun olen ehtinyt tuumia...
Hätätilanteessa Matthew ei olisi ehtinyt laittaa ylleen parhaita vaatteitaan.
Eipä niin.
Eipä tosiaan.
Herranen aika, Marilla.
Matthew lähti juna-asemalle Bright Riveriin.
Vai niin. Bright Riveriin.
Hakee teille palkollisen.
Tavallaan.
Adoptoimme pojan Nova Scotian orpokodista. Hän saapuu tänään.
Matthew lähti hakemaan.
Marilla Cuthbert, jos olisit kertonut Matthew'n menneen hakemaan kengurua, -
- en olisi yllättynyt enemmän.
Orpopojanko?
Mistä ihmeestä saitte sellaisen ajatuksen?
Sanon ihan suoraan: teette typerästi.
Otatte riskin.
Uskomatonta, että pääsen asumaan näin kauniissa paikassa.
Unelmat eivät usein käy toteen.
Nyt minulla on lähes täydellisen onnellinen olo.
Joskaan en voi olla täysin onnellinen, koska... Miksi väriksi tätä kutsuisitte?
Punainenhan tuo on.
Niin on. Punainen.
Siksi en voi olla täysin onnellinen.
Punatukkaiset eivät voi olla.
Elinikäinen murheeni.
Ette tiedä, mitä siitä seuraa. Päästätte vieraan lapsen kotiinne.
Viime viikolla luin lehdestä, miten eräs mies vaimoineen - -
- otti orpokodista poikalapsen, -
- ja tämä sytytti heidän kotinsa tuleen yön tullen!
Tahallaan, Marilla!
Pariskunta oli palaa poroksi!
- Jos olisitte kysyneet minulta neuvoa... - Otatko sokeria?
...olisin kehottanut olemaan tekemättä tuollaista.
Näin on.
En kiistä, etteikö puheissasi olisi perää. Olen paininut asian kanssa itsekin.
Tietenkin.
Matthew'lla alkaa olla ikää ja sydän reistailee.
Pojasta olisi iso apu.
Eikä hän ole mistään ulkomailta vaan Nova Scotiasta.
Tuskin hän voi juuri meistä poiketa.
No, lohtu kai tuokin.
Ei ole sentään mikään arabi.
Tai ranskalainen öykkäri.
Orpo, Marilla.
Matthew on ollut varma päätöksestään.
Toivon ja rukoilen, että kaikki järjestyy.
Mutta muista, että varoitin, jos hän polttaa Vihervaaran poroksi - -
- tai myrkyttää kaivoveden.
Kuulin, että New Brunswickissa orpokodin lapsi oli tehnyt juurikin niin.
Koko perhe kuoli tuskissaan.
- Sen teon takana oli tosin tyttö. - No, meille ei tyttöä tule.
Hra Cuthbert, miksi tätä paikkaa kutsutaan?
Puistotieksi.
Onhan se melko nätti.
"Nätti" ja "kaunis" eivät ole riittäviä sanoja.
Se on ihastuttava.
Ihastuttava.
Ensimmäinen näkemäni asia, jota ei voi kuvitella upeammaksi.
Toiset kutsukoot sitä Puistotieksi, mutta minä kutsun sitä -
Ilon valkeaksi tieksi.
Tässä on Barryn lampi.
En pidä siitäkään nimestä.
Kutsun sitä...
Mietitäänpäs.
Kimmeltävien vetten järveksi.
Se on sille osuva nimi.
Tiedän, koska saan siitä väristyksiä. Saatteko te sellaisia?
Enpä kyllä tiedä.
Kai nyt jostakin?
No, jaa...
Kaiketi siitä, kun näen valkoisia toukkia - -
- tonkimassa kurkkupenkkejä.
Voin kuvitella.
Ne inhottavat. Tahtoisin niistä eroon.
Rva Hammond sai kaiketi ilonväreitä, kun pääsi minusta eroon miehensä kuoltua.
Kuka on rva Hammond?
Hoidin hänen perheensä lapsia muutaman vuoden. Niitä oli kahdeksan.
Sellainen lapsimäärä saa ihmiset kiukkuisiksi.
Hammondit olivat aina kovin äreitä.
Liikettä, linnunpelätin.
- Ole kiltti, voin... - Tästä saat opiksesi.
Hra Hammond?
Rva Hammond!
- Onko jokin pielessä? - Ei.
Jäin katselemaan hanhia.
Eivätkö ne olekin ihania? Minusta ovat.
Hyvin romanttisia lintuja.
Siitä en tiedä.
Tiesittekö, että ne valitsevat itselleen puolison kaikista maailman hanhista - -
- ja pysyvät yhdessä hamaan kuolemaansa?
Jopas jotakin.
Olemme kohta kotona.
Pari kilometriä enää.
Koti. Miten ihana sana.
Vihervaara.
Olen nipistänyt itseäni jo monesti.
Aika ajoin minut valtasi kamala tunne, että tämä kaikki oli vain unta.
Piti nipistää vielä yhden kerran.
Totta se on.
Vihervaara on olemassa ja olemme kotona.
Tamma.
Matthew Cuthbert, kuka tuo on?
Missä se poika on?
Ei siellä ollutkaan poikaa. Tuo tyttö vain.
Mutta pyysimme rva Spenceriltä poikaa.
No, hän ei sellaista tuonut. Hän toi tämän tytön.
Minun oli tuotava hänet kotiin.
Ei tyttöä voinut sinnekään jättää.
Tässäpä melkoinen sotku.
- Tytön täytyy palata. - Ette halua minua.
Olisi pitänyt arvata.
Tiesinhän minä, ettei kukaan halua minua.
Hyvänen aika, lapsi. Mitä sinä siinä maassa teet?
Kuuntele nyt ja nouse ylös.
Mitä tämä nyt on?
Hän on kulkenut pitkän matkan pettyäkseen.
Hänen ei kuuluisi olla täällä. Sinun ei olisi pitänyt tuoda häntä.
Hän on järkyttynyt.
Eikä vain hän.
Jo riittää hölmöilyt. Tulehan sisälle.
Puhun sinulle.
Tyttönen, riittää jo.
Tyttönen.
Tyttönen? Olisinpa jotain muuta.
Ei ole syytä itkeä. On vain tapahtunut erehdys.
Emme me sinua käännytä tänään.
- Mikä on nimesi? - Väliäkö tuolla?
En viivy täällä kyllin kauan, jotta muistaisitte.
Käyttäydyhän nyt ja vastaa.
Kutsukaa Cordeliaksi.
Onko se nimesi?
Tai Penelopeksi. Penelopessa on traaginen sävy.
Mikä on nimesi?
Ettekö voisi kutsua noilla nimillä?
Nimeni on Anna.
Anna vain.
Anna on hyvä nimi.
Järkevä nimi.
Voitteko kirjoittaa sinne loppuun A:n?
Anna näyttää hienommalta kuin Ann.
Hyvä on. Anna.
Aika mennä sisälle. Nousehan ylös.
Arvasin.
Kotinne on ihana.
Miksette kertonut jo asemalla, ettette tahtonut minua?
Miksette jättänyt minua sinne?
Jos en olisi nähnyt Ilon valkeaa tietä tai Kimmeltävien vetten järveä,
- tämä ei olisi niin raskasta. - Mitä kummaa hän tarkoittaa?
Keskustelimme matkalla.
Vien tamman talliin.
Riisuhan hattusi.
Laske se laukkusi kera penkille.
En yksinkertaisesti ymmärrä. Eikö siellä ole lainkaan poikia?
Heitä on paljonkin.
Mutta rva Spencer sanoi, että halusitte ikäiseni tytön, -
- ja johtajan mielestä minä olin sovelias.
Näin käy, kun lähettää viestin, eikä käy itse paikalla.
Tule perässä. Älä vitkuttele.
Ikävä tuottaa pettymys, mutta asialle ei voi mitään.
Haluamme pojan auttamaan Matthew'ta. Tytöstä ei olisi hyötyä. Ymmärrätkö?
- En oikeastaan. - Anteeksi, kuinka?
Ei millään pahalla, mutta voisinko minä tehdä ulkotöitä?
Eivät asiat mene niin. Tiedät sen.
Mutta enkö minä voisi? Olen yhtä vahva kuin pojat ja viihdyn ulkona.
En ymmärrä, mikä siinä on ongelmana. Entä jos poikia ei enää olisikaan?
- Ei laisinkaan. - Hölynpölyä!
Älytöntä, ettei tyttö saisi tehdä ulkotöitä, -
- sillä tytöt pystyvät kaikkeen!
Pidättekö itseänne kyvyttömänä? Minä en ainakaan pidä.
Kun nyt kerran olen täällä, ettekö voisi harkita asiaa?
En voi.
Unohda tuollaiset puheet.
Tulehan nyt. Peseydy iltapalalle.
Hyvänen aika, mitä on sattunut?
Nipistelin itseäni kovasti tänään.
Et syö laisinkaan.
En pysty. Anteeksi.
Olen surun syövereissä.
Voiko silloin muka syödä?
En ole koskaan ollut surun syövereissä.
Oletteko koskaan kuvitellut sellaista?
En ole.
Se on kerrassaan ikävä tunne.
Kun yrittää syödä, kurkkuun nousee iso pala, eikä pysty nielemään.
Ei, vaikka saisi suklaamakeisia.
Sain maistaa sellaista kaksi vuotta sitten, ja olipa se herkullista.
Toivottavasti syömättömyyteni ei loukkaa.
Kaikki on oikein hienosti laitettu.
Hän lienee vain väsynyt. Paras laittaa hänet nukkumaan.
Hae laukkusi ja tule perässäni.
Riisuudu nopeasti ja mene nukkumaan.
Tulen kohta sammuttamaan kynttilän.
Hyvää yötä.
Miten voitte sanoa yötä hyväksi, kun se on elämäni kamalin?
Tuo on kammottava tapa.
Kyllä ihmisellä on oikeus sauhutella, kun hänen mieltään painaa.
Uskoisin väittää, että omaasikin painaa.
Tämä on melkoinen soppa.
Toisen meistä täytyy käydä tapaamassa rva Spenceriä.
Tyttö pitää palauttaa.
Niinpä kaiketi.
- "Kaiketi?" Totta kai. - No...
Sääli lähettää häntä takaisin.
Hän oli niin varma jäämisestään.
Matthew Cuthbert. Aiotko ehdottaa, että pidämme hänet?
Enpä kai.
Etpä tosiaan.
Mitä iloa hänestä meille olisi?
Meistä voisi olla iloa hänelle.
Hän on noitunut sinut.
Huomaan, että haluat pitää hänet.
- Hän on mielenkiintoinen henkilö. - Voihan sen noinkin sanoa.
Olisitpa kuullut hänen juttunsa, kun tulimme asemalta.
Hän osaa puhua palpattaa, mutta se ei ole hänen edukseen.
- Ei minua haittaa juttuseura. - Lasten ei kuulu puhua noin paljon.
En ymmärrä häntä.
Hänet on palautettava sinne, mistä hän tulikin.
Voisin palkata pojan avukseni...
- Tyttö voisi olla seuraksi sinulle. - En kaipaa seuraa.
En pidä häntä täällä.
Aivan. Kuten haluat.
Menen vuoteeseen.
Parahin Lumikuningatar, otan lahjasi vastaan.
Jos minulla olisi kirja, litistäisin nuo kukat sen sivujen väliin, -
- jotta muistaisin ikuisesti tämän hetken.
Yhtä kaikki...
Minä, prinsessa Cordelia, -
- vaalin tätä lahjaa iäti.
- Toimikoon suukkoni todisteena... - Mitä sinä teet?
Aika pukeutua.
Kuvittelin, että tämä aamu olisi toisenlainen.
Kuvittelin, että olin kaunis prinsessa ja tämä oli pyhä kamarini - -
- korkealla kivisessä tornissa...
Höpötykset sikseen.
Anteeksi.
Päätyhuone ja tuo vanha kirsikkapuu mahdollistavat mielikuvituksen leikit.
Olen myös toivonut kuulevani, että sallisitte minun sittenkin jäävän.
Pakkaa se mukaan ja tule alas.
Viemme sinut aamiaisen jälkeen rva Spencerin luo.
Laske se heti kädestäsi!
- Veitkö jotakin? - En.
Painoin vain asioita mieleeni.
Anna kun katson.
Lopeta nuuskiminen ja tule aamiaiselle.
Nyt on kova nälkä. Maailma ei vaikuta enää yhtä hurjalta kuin eilen.
Onneksi sää on kaunis, jotta emme joudu matkaamaan sateessa.
Se olisi äärettömän ikävää.
Voihan sitä lukea surumielisiä tarinoita ja kuvitella itsensä niihin, -
- mutta epäonnen kokeminen ei olekaan niin helppoa.
Suu suppuun nyt. Puhut liikaa.
Kyllä, rouva.
Lähetin tiedustelun, olisiko se ranskalaispoika vapaa sadonkorjuuseen.
Luoja paratkoon.
Voin lypsää lehmät ja pilkkoa puut. Osaan pyykätä, silittää ja vaikka mitä.
Kyvyilläni ei ole rajoja.
Korjaan nämä astiat puolestanne.
Varovasti pannun kanssa. Käytä molempia käsiäsi.
Koko ajatus oli hölmö. Ei perhettä voi itselleen koota.
Tarvitsette varmasti Annaa nyt entistä enemmän.
En halua häntä. Muutan siskoni luo.
Meillä on jo liikaa orpolapsia.
- En tarvitse lisää ruokittavia. - Mutta eikö minusta ole ollut apua?
- Älkää jättäkö minua tänne. - Et ole sukua.
Minulla on riittävästi perhettä. Palautamme hänet. Piste.
Anteeksi. Mitään ei särkynyt.
- Nyt te ette ainakaan pidä minua. - En ollut aikeissakaan pitää.
Palaan ruoka-aikaan mennessä.
Anna.
Hyvästi, hra Cuthbert.
En sanonut palkkaavani poikaa päästäkseni sinusta eroon.
Toivoin sinun voivan jäädä.
Kiitos.
- En unohda teitä koskaan. - Koetahan pärjäillä.
Anna, kahdella A: lla.
Hyvänen aika.
Veljeni on hölmö.
Minusta hän on ihana.
Hän on myötätuntoinen, eikä puhumiseni häirinnyt häntä.
Hän vaikutti jopa pitävän siitä. Aivan kuin olisimme sukulaissielut.
Olette ainakin yhtä omituisia.
Päätin nauttia tästä matkasta.
Olen huomannut, että melkein kaikesta voi nauttia, jos vain päättää niin.
Mutta pitää olla jämpti.
Uskoakseni se asia yhdistää meitä.
Kunpa olisin lokki. Ne ovat huolettomia.
Katsokaa, villiruusuja. Eikö vaaleanpunainen olekin upea väri?
En vain voi käyttää sitä. Se ei sovi punatukkaisille.
Tunnetteko ketään, jonka punainen tukka on muuttunut iän myötä?
Tuskin se on mahdollista.
Se siitäkin haaveesta.
Elämäni on haaveiden hautausmaa.
Luin sen eräästä kirjasta ja lohduttaudun sillä, kun petyn.
En ymmärrä, mikä siinä lohduttaa.
Se kuulostaa romanttiselta. Aivan kuin olisin sankaritar.
Sinä olet kai käynyt koulua.
Enpä juuri. Orpokodissa ollessani kylläkin.
Pidän koulunkäynnistä, mutta kotiapulaisena - -
- minulla oli liikaa muita töitä.
Onko Vihervaaran syrjäisyydellä syynsä?
Syykö?
Perheeni ei välittänyt jutustelusta.
Kaipaatteko heitä kovasti?
He elivät pitkän ja hyvän elämän. En voi kantaa Jumalalle kaunaa.
Niinpä kai.
"Kai?"
- Miten päädyit orvoksi? - Se tapahtui, kun olin vauva.
Olisi mukava kuulla tarkemmin, jos suostut kertomaan.
Kerron tarinoita mieluusti.
Olipa kerran kaukaisessa maassa, jonka paikkaa en tahdo muistaa, -
- eräs herrasmies. Sellainen, joka säilytti peistä ja vanhaa kilpeä hyllyllä - -
- ja jolla oli laiha kaakki sekä vahtikoira...
Ettäs kehtaatkin!
- Mitä? - Pidätkö minua hölmönä?
Se on paljon parempi tarina kuin omani.
En pyytänyt kuulla mitä tahansa tarinaa.
Jos et voi kertoa totuutta, en haaskaa aikaani.
Jos saan kertoa, mitä kuvittelen, se olisi mielenkiintoisempaa kuultavaa.
Toivomalla ei asioiden laitaa voi muuttaa.
Tuo, jos mikä, on totta.
Vanhempani olivat Walter ja Bertha Shirley.
He olivat vastanaineita ja köyhiä kuin kirkonrotat.
He kuolivat kuumetautiin, kun olin kolmekuinen.
Olen joutunut aina tekemään töitä elääkseni.
Olin kai onnekas, kun minut sijoitettiin kotiin.
Mutta en käsittänyt sitä.
Jos lapset ovat sellainen taakka, miksi hankkia niin monta?
Sääli silti, etten saa koskaan tilaisuutta.
Mitä tarkoitat?
Olla lapsi.
Anna.
Mene kotiin!
Hyvä luoja.
Oletko kunnossa?
Hyvänen aika.
Olen kunnossa.
Ei hätää.
- Ei syytä huoleen, Belle. - Belle?
Se on sen nimi.
Olipa melkoinen seikkailu!
Olipa tosiaan.
Oletko varmasti kunnossa?
Toimit hyvin maltillisesti.
Olen tottunut hulinaan.
Kas, kas. Teitä en odottanut näkeväni.
Mukavaa nähdä.
Miten jakselet, Anna?
Hyvin, kiitos.
- Miten voin auttaa? - Totta puhuen on tapahtunut virhe.
Matthew ja minä pyysimme poikaa.
Käskimme veljenne Robertin pyytää meille poikaa.
Kerrassaan ikävää.
Robert toimitti viestin tyttärensä Nancyn välityksellä.
Se Nancy on oikea haahuilija. Olen useasti nuhdellut häntä.
Olen kamalan pahoillani.
Tämä on omaa syytämme. Olisi pitänyt tulla käymään itse, -
- eikä jättää tärkeää viestiä välitettäväksi.
Mutta virhe on tehty ja se on nyt korjattava.
Orpokoti kaiketi ottaa hänet takaisin?
Olettaisin niin. Mutta se ei ole välttämätöntä.
Naapurini, rva Blewett, sanoi juuri olevansa pulassa ison perheensä kanssa.
Hän toivoisi tyttöä apulaisekseen. Anna sopisi tehtävään hyvin.
Kerrassaan onnekas sattuma.
Käydään kylässä rouvan luona.
- Minkä niminen ja miten vanha olet? - Olen Anna Shirley, 13.
Et näytä kummoiselta, mutta olet jäntevä.
Jäntevät osoittautuvat parhaiksi.
Jos otan sinut tänne, tottelet, ja puhut vain luvan kanssa.
Minulle ei sanota vastaan.
Jos et pärjää, saat lähtöpassit.
Saat luvan ansaita paikkasi.
Olen hukassa tämän kanssa.
Tuo on koliikki-itkua.
Mitä?
Kapalointi auttaisi.
Ja sokerivesi.
- Anna on tehnyt töitä isoissa perheissä. - Töitä saa tehdä täälläkin.
Kai minä voisin hänet ottaa käsistänne.
Enpä oikein tiedä...
En ole sanonut, ettemme pitäisi häntä.
Tulin vain selvittämään, miten virhe pääsi tapahtumaan.
Vien tytön vielä kotiin ja keskustelen veljeni kanssa. En voi päättää yksin.
Jos päätämme olla pitämättä häntä, lähetämme hänet avuksenne.
Muussa tapauksessa hän jää meille.
Sopiiko se teille, rva Blewett?
- Pakko sen kai on sopia. - Hyvä on.
Päivänjatkoja.
Nti Cuthbert, sanoitteko todella, että voisin jäädä Vihervaaraan?
Vai kuvittelinko sen?
Sanoin minä. Mutta asia ei ole vielä varma.
Voi olla, että päädyt vielä rva Blewettille.
Palaisin ennemmin orpokotiin.
Rouva varmaan lähtee peräämme luudalla lentäen.
Pidähän suusi supussa kotimatkalla. Minulla riittää tuumittavaa.
Älä kysele mitään, ennen kuin olemme kahden kesken.
Kipaisehan sisälle. Vie laukkusi yläkertaan ja keitä vettä.
Kyllä, neiti.
Pyyhi tuo virne naamaltasi.
En antaisi edes koiraa sille naiselle.
Mutta en tiedä tytön pitämisestä.
- Hän on mielenkiintoinen tapaus. - Olisipa hyödyksikin.
Voisimme kai antaa hänelle viiden päivän koeajan.
Minä kaipaan paljon vakuuttelua.
Hyvänen aika.
Huomasin eilen, että heitit vaatteesi pitkin poikin lattioita riisuutuessasi.
Se on epäsiistiä, enkä salli sellaista.
Sinun on viikattava vaatteesi ja laitettava ne tuolille.
En kaipaa tänne epäsiistiä tyttöä.
Olin eilen niin poissa tolaltani, etten ajatellut vaatteitani.
Viikkaan ne nätisti tänään.
Mutta tapaan kyllä unohtaa.
Yleensä on kova kiire nukkumaan.
Nyt sinun on muistettava, jos mielit jäädä.
Ymmärräthän, että olet koeajalla?
Ymmärrän.
Päätös tehdään viikon kuluessa.
No niin.
- Lausu iltarukouksesi. - En koskaan tee niin.
Mitä?
Luin kyllä orpokodin pyhäkoulussa.
Pidän katekismuksesta. Niissä sanoissa on jotain mahtavaa.
"Iäinen" ja "muuttumaton".
Ei se aivan runoutta ole, mutta kuulostaa siltä.
Nyt ei ole kyse runoudesta vaan rukouksista.
Etkö tiedä, että on hirveän väärin -
- olla rukoilematta joka ilta? - Anteeksi.
Minua ei opetettu siihen.
- Sinun on rukoiltava minun kodissani. - Totta kai.
Teen mitä tahansa totellakseni.
Mutta teidän on opetettava minua.
Sinun pitää polvistua.
Miksi rukousta varten on polvistuttava?
Jos tahtoisin rukoilla, tekisin näin: -
- menisin suurelle niitylle ypöyksin, -
- tai syvälle metsän siimekseen - -
- ja nostaisin katseni loputtomalle sinitaivaalle - -
- ja tuntisin sen rukouksen.
Olen valmis. Mitä kuuluu sanoa?
Olet kyllin vanha rukoilemaan itse.
Kiität vain Jumalaa.
Ja pyydät nöyrästi asioita, joita haluat.
Teen parhaani.
Pyhä taivaallinen isä.
Niin kirkossa sanotaan. Kaiketi se sopii omiinkin rukouksiin?
Pyhä taivaallinen isä, -
- kiitän sinua Ilon valkeasta tiestä ja Kimmeltävien vetten järvestä - -
- ja ihanasta Bellestä ja Lumikuningattaresta.
Olen todella kiitollinen niistä kaikista.
Siinä kaikki, mistä tällä erää osaan sinua kiittää.
Mitä tulee tahtomiini asioihin, niitä on niin monta, etten ehdi sanoa kaikkia.
Mainitsen vain kaksi tärkeintä asiaa.
Anna minun jäädä Vihervaaraan.
Anna minun olla isona kaunis.
Kunnioittaen, Anna Shirley.
Noin. Teinkö sen oikein?
Tuo kelvatkoon toistaiseksi. Nyt nukkumaan.
Tajusin juuri, että olisi pitänyt sanoa "aamen", eikä "kunnioittaen".
Onkohan sillä väliä?
Eipä kaiketi.
- Teen kaikkeni, jotta pitäisitte minut. - Hyvää yötä.
- Luoja, anna minulle voimia onnistua! - Riittää jo.
Anteeksi. Pidän rukoilemisesta.
Aika toivottaa hyvää yötä.
Hyvää yötä.
Tuo tyttöhän on lähestulkoon pakana.
Luoja yksin tietää, mihin sotkeudumme.
Anna.
- Hän on kadonnut. - Mitä?
Tarkistan pöytähopeat.
Munia! Yksi askare hoidettu.
Tapasin jo kaikki kanat.
Nousin jo ennen auringonnousua. Olin liian innoissani.
Halusin päästä näyttämään, että kuulun tänne.
On helppoa rakastua Vihervaaraan.
Päästän lypsylehmät vainiolle.
- Aamiainen on pian valmis. - Voinko viedä nämä kukat huoneeseeni?
Et. Älä sotke huonettasi kukkasilla. Olisit jättänyt ne puuhun.
Minustakin tuntui siltä. Ei sopisi päättää niiden elämää.
En minä tahtoisi tulla poimituksi.
- Eikö olisi ihanaa olla kukka? - Eilen halusit olla lokki.
"...ja voima ja kunnia, iankaikkisesti. Aamen."
Pidän tästä rukouksesta. Se on ihana.
"Isä meidän, joka olet taivaissa. Pyhitetty olkoon sinun nimesi!"
Kuin värssy laulusta.
Jatka nyt sen ulkoa opettelua.
"Isä meidän, joka olet taivaissa..."
Päätöksestämme riippumatta sinä tarvitset uutta päällepantavaa.
Minulla on ylimääräinen kankaanpala, joka voisi kelvata.
Teettekö minulle mekon?
Tarvitset jotain sopivaa.
Uuden mekonko? En ole koskaan omistanut uutta mekkoa.
En malta odottaa, että saan puhvihihat ja röyhelöitä.
Voisikohan pääntien koristella pitsillä?
En välitä frillasta ja röyhelöistä.
Mutta puhvihihoissa ei ole mitään vikaa. Kaikilla tytöillä on sellaiset.
Puhvihihat ovat jumalaiset.
Kankaan haaskausta.
No, jos mekko on kauniin sininen tai vihreä...
Ei minua haittaa, jos se on -
- väritön. - Oletpas turhamainen.
Ruskea on asiallinen väri.
Tarvitsen mekkoasi kaavoja varten.
Riisutaan nämä.
Kiitos, nti Cuthbert.
Olen kiitollinen saadessani jotain uutta.
Voin kuvitella sen muodikkaaksi.
Ei mene kuin päivä tai kaksi.
Jos se näyttää tältä, siihen ei mene aikaa laisinkaan.
- Menehän nyt opettelemaan sitä rukousta. - Kyllä, neiti.
"Isä meidän, joka olet taivaissa..."
Puhvihihat...
- Huomenta, Marilla. - Huomenta, Rachel.
Toin skonsseja.
Ajattelin, ettei sinulla liene aikaa leipoa kaiken tohinan keskellä.
Kiitos.
Voisin tulla hetkeksi istumaan.
Hengästyin.
Olen kuullut yllättäviä asioita teistä.
Tuskin olet yllättyneempi kuin minä itse.
Uskomaton erehdys.
Kummallista kerrakseen.
- Eikö häntä olisi voinut palauttaa? - Ehkä teemme niin.
Nyt hän on täällä koeajalla.
- Koeajallako? - Viikon.
Matthew haluaa pitää hänet. Ja tyttö on kyllä nokkela tapaus.
Mutta tarvitsen vielä vakuuttelua.
Osaan sen jo ulkoa!
Tässä on naapurimme, rva Lynde.
No, ei sinua ainakaan ulkonäön perusteella valittu.
Hän on kamalan luiseva ja arkinen.
Kyynärpäät ja polvet vain törröttävät.
Ja tuollaiset pisamat ja tukka.
Hyvä tavaton.
- Olette inhottava. - Anna.
Olette inhottava!
Miten kehtaatte haukkua minua rumaksi? Miten kehtaatte haukkua pisamiani?
- Olette töykeä ja tunteeton. - Jaa...
Olisiko mukavaa, jos teistä puhuttaisiin niin?
Miltä tuntuisi, jos teitä kutsuttaisiin lihavaksi ja mielikuvituksettomaksi?
En piittaa lainkaan, pahoitinko mielenne.
Toivottavasti pahoitin.
Sillä te loukkasitte minua pahemmin kuin kukaan koskaan aiemmin.
Enkä anna sitä koskaan anteeksi!
En koskaan!
Tule takaisin!
Hyvä tavaton.
Onneksi hänet voi vielä palauttaa.
En kadehtisi tuollaisen kasvattamista.
- Et olisi saanut puhua niin. - Marilla Cuthbert.
Et kai yritä puolustella tuollaista kiukunpurkausta?
En yritä puolustella. Hän toimi tuhmasti - -
- ja minun on puhuteltava häntä siitä. Mutta hänelle pitää olla armelias.
Häntä ei ole kukaan opettanut. Olit hänelle liian tyly.
Pitää varoa jatkossa sanojani.
Kun kerran ties mistä raahattujen orpolasten tunteet menevät muun edelle.
- Älähän nyt. - Ei.
En ole harmissani.
Älä sitä sure.
Säälin sinua liikaa ollakseni vihainen.
Mutta jos sopii neuvoa, ota puhutteluun mukaan kunnon koivuvitsa.
Ja saata hänet sitten junaan.
Näkemiin.
- On kulunut jo tovi. - Hän tulee kyllä kotiin.
Voisin mennä etsimään.
Hän on alusvaatteissaan. Pakko hänen on palata.
Tytön on saatava tolkkua päähänsä.
Anteeksi. En olisi saanut nolata teitä rva Lynden nähden.
- Oletko kunnossa? - Olen.
Anteeksi, että huolestutin teidät. Tarvitsin aikaa.
Jos saan jäädä, pyrin parhaani mukaan välttelemään vastaavaa kiukunpuuskaa.
Hienoa, että kadut tekoasi.
Mutta anteeksipyyntö kuuluisi osoittaa rva Lyndelle.
Mutta hänellä ei ollut oikeutta haukkua minua rumaksi.
Sanot samaa itsekin.
Mutta on eri asia sanoa itse jotain kuin kuulla se toisen suusta.
Sinun on opittava kurinalaiseksi.
Miltä teistä tuntuisi, jos teitä sanottaisiin rumaksi?
Muistatko, kun olimme lapsia?
- Adamsin rouva kutsui sinua kömpelöksi. - Muistan. Kiitos vain.
- Se harmitti sinua. - Rva Lynde ei toiminut oikein.
- Hän on suorasukainen. - Hän on kiusantekijä.
Mutta se ei oikeuttanut omaan käytökseesi.
Olit töykeä. Menet rva Lynden luo ja pyydä häneltä anteeksi.
En voisi tehdä niin. Rankaiskaa, miten haluatte.
Teljetkää vaikka synkkään tyrmään, enkä valita.
Mutta en voi pyytää rva Lyndeltä anteeksi.
Meillä ei ole tapana teljetä ihmisiä tyrmään.
Mutta sinun on pyydettävä anteeksi.
Pysyttelet huoneessasi, kunnes olet valmis tekemään niin.
Pysyn siellä sitten ikuisesti.
Sillä en voi pyytää rva Lyndeltä anteeksi.
Miten voisin? En ole pahoillani.
Anteeksi, että aiheutin harmia. Mutta olen iloinen, että sanoin niin.
Se tuntui suunnattoman hyvältä.
En osaa edes kuvitella olevani pahoillani.
Toivotaan, että mielikuvituksesi toimii paremmin aamuun mennessä.
Et voi passittaa häntä takaisin tämän vuoksi.
En olisi niin varma.
Sehän on vain hyvä, että Rachelille sanottiin vastaan.
- Olisinpa ollut paikalla. - Hämmästytät minua.
Etkö anna hänen syödä?
Olenko minä joskus yrittänyt näännyttää jonkun nälkään?
Mutta hänen on pysyttävä huoneessaan, kunnes on valmis pyytämään anteeksi.
Miten jakselet?
Melko hyvin, kiitos.
Kuvittelen kaikenlaista. Se auttaa kuluttamaan aikaa.
Eikö sinun olisi parempi vain sanoa se?
Asia tulisi hoidettua.
Jos pyydän anteeksi, valehtelisin.
Pakkohan se on ennen pitkää tehdä.
Marilla on nimittäin hirvittävän päättäväinen nainen.
- Hirvittävän päättäväinen. - Minäkin olen.
Alakerrassa on kamalan yksinäistä ilman sinua.
En ole enää tottunut hiljaisuuteen.
Mutta vaihtoehto on nöyryyttävä ja epäreilu.
Mutta olet kyllin fiksu.
Löydät oikeat sanat. Olen varma siitä.
Miksi minun pitää pyytää anteeksi, kun rva Lynde aiheutti koko tilanteen?
Minä tapaan ajatella, -
- että jonain päivänä ei ole väliä, mitä muut sanovat.
Teillä on hyvä mielikuvitus.
Olisi kai totta, jos sanoisin olevani pahoillani.
Olen pahoillani, että pahastutin Marilla-neidin ja teidän mielenne.
Menehän sitten sovittelemaan välejänne.
Hyvä on. Yritän. Teidän vuoksenne.
Sepä hyvä kuulla.
Älä kerro Marillalle tästä.
Kasvattamisesi oli määrä olla hänen tehtävänsä.
Vien salaisuutemme hautaani.
Mitä ikinä ajatteletkin, toivon, että otat tämän tosissasi.
Kyllä otankin.
Kuvittelen mielessäni, mitä sanon.
Voi, rva Lynde! Olen kamalan pahoillani!
En voisi ilmaista tunteitani, vaikka käyttäisin kaikkia sanakirjan sanoja.
Käyttäydyin kamalalla tavalla - -
- ja häpäisin Cuthbertit, jotka antoivat minun jäädä, vaikken olekaan poika.
Olen katala ja kiittämätön tyttö, -
- ja minut sietäisi sulkea pois yhteiskunnasta ikiajoiksi!
Oli väärin kiukustua, sillä kerroitte totuuden.
Tottahan se oli. Jokainen sananne.
Tukkani on punainen, ja olen pisamainen ja luiseva ja ruma.
Minäkin puhuin totta, mutten olisi saanut sanoa niin.
Olkaa kiltti ja antakaa minulle anteeksi.
Jos kieltäydytte, se tietäisi loputonta tuskaa pienelle orpotytölle.
Sanokaa, että annatte anteeksi.
Nousehan ylös, lapsonen.
Totta kai annan anteeksi.
Olin turhan ankara.
Olen suorasukainen. Ei minun puheistani pidä välittää.
Kiitos huomaavaisuudestanne.
En aio enää ikinä välittää puheistanne.
Aivan.
Mutta tukkasi on kyllä kamalan punainen.
Mutta toivoakin on.
Luokallamme oli tyttö, jolla oli yhtä punainen tukka.
Muistatko?
Kun hän kasvoi, tukka tummeni kauniin kastanjanruskeaksi.
En yllättyisi, jos sinullekin kävisi näin.
Rva Lynde, annoitte minulle toivoa! Muistan aina teidät hyväntekijänä...
Meidän täytyy mennä.
- Kiitos suopeudestasi. - Eipä kestä.
Hänellä on outo tapa ilmaista itseään. Ponteva.
Pyysin anteeksi aika hyvin.
Ajattelin, että jos kerran on pakko, teen sen sitten huolella.
Sen todella teit.
Toivottavasti yrität hillitä itsesi paremmin jatkossa.
Ehdottomasti.
Joskin anteeksipyytäminen on uusi suosikkiasiani.
Osoitan olevani jäämisen arvoinen.
Olen tehnyt päässäni listan asioista, joissa voin olla avuksi.
Sisäaskareiden lisäksi voin auttaa ulkotöissäkin. Olen yllättävän vahva.
Palkkasitteko pojan? Koeaikani ei ole vielä ohi.
Töitä riittää joka tapauksessa.
Miten pitkään olet täällä?
- Hei. Sinä lienet Anna? - Kahdella A: lla.
Je m'appelle Jerry. Jerry Baynard.
Hauska tavata.
Baynard? Hullunrohkea.
Sukunimesi tarkoittaa hullunrohkeaa.
Kaarle Suuri nimesi mahdottoman hevosensa Baynardiksi.
En tunne häntä.
Et tietenkään. Hän kuoli satoja vuosia sitten.
- Asutko sinä täällä? - Asun. Luultavasti.
- En tiedä vielä. - Kaunis paikka.
- Sinulla kävi tuuri. - En muista sinua orpokodista.
Ei. Asun kaupungissa. Iso perhe. Meillä on puoti, mutta meitä on paljon...
- Osan on käytävä töissä. - Jos kerran perheesi on iso, -
- omaatuntoasi voi vaivata, että vaikeutat mahdollisuuksiani perheen saamiseksi.
Minut palkattiin sadonkorjuuavuksi.
Cuthbertit eivät tarvitse sinua, jos jään.
Jos ojennat heinähangon, voin hoitaa työsi loppuun.
Mikä sinua riivaa?
Sinä.
Minä teen vain työtäni. Mitä sinä muka teet?
Anteeksipyyntöni oli menestys. Rva Lynde oli mielissään.
Ei sinun tarvitse Rachel Lyndestä olla huolissasi.
Nti Cuthbertkin vaikutti ilahtuneelta.
Tuo on kunnon puhetta.
Marillan mieltä helpottaa tietää, että minulla on apuri.
Matthew, haluatko yhä minun jäävän?
Juttu on vain niin, -
- eikä Marilla myönnä sitä, -
- että hänkin vanhenee.
Menen heti sisälle.
Hyvä ajatus.
- Päivää, Matthew. - William. Onko jotain huomautettavaa?
- Haluaisin puhua uudesta lisäyksestänne. - Uudesta?
Siitä orpotytöstä.
- Kaupungilla puhutaan, että pidätte hänet. - No...
Olemme melko varmoja.
Tulisivatkohan Marilla ja tyttö käymään?
Hänen nimensä on Anna.
Sen tytön.
Kovin ystävällistä.
Hän ja teidän Diananne taitavat olla samaa ikää.
Ennen kuin sallimme lastemme olevan tekemisissä Annanne kanssa, -
- minä ja vaimoni tahdomme varmistaa, ettei hän ole heille - -
- huonoksi vaikutteeksi. Ymmärtänet asian.
Toki.
Hyvä.
- Teelle huomenna? - Asia selvä.
Erinomaista.
Päivänjatkoja.
Saimme kutsun teelle.
Huomisiltapäivänä.
Barryille.
Tahtovat tavata Annan.
Mekko ei ole vielä valmis. Ei hän voi tuossa lähteä kylään.
Keitä he ovat, ja miksi he tahtovat tavata minut?
Naapurimme. Arvostettu perhe.
Helma, napit.
- Käyttäydy parhaimpasi mukaan. - Miksi?
Heillä on kaksi erittäin hyväkäytöksistä tyttöä.
Tarvitsevatko he apua?
Diana on heistä lähimpänä ikääsi.
Jos jäät tänne, teistä voi tulla ystävykset.
Oikea ystävä.
Päästä irti!
Suu poikki!
Hae se.
- Pidelkää häntä. - Älkää!
- Ole hiljaa.
Arvaa mitä, prinsessa Cordelia. Emme jaksa typeriä tarinoitasi.
- Typeriä! - Valehtelija.
Tämä pikku hiiri piti liikaa ääntä.
Mutta sitten se jäi ansaan.
Joten nyt se ei enää vingu!
Pidä suusi vastedes tukossa!
Mennään.
Olen pahoillani.
Puhut vain puhuteltaessa.
Ei hämmentäviä puheita.
Anna. Mikä hätänä? Voitko pahoin?
En, nti Cuthbert. Olen kunnossa.
Ei hätää.
Olen hiirenhiljaa.
Ei ole läheskään yhtä ahdas olo kuin vanhassa mekossani.
Melkoinen kehu tuokin.
Siinä on kasvunvaraa.
On mukavaa, kun on uusi vaate. Ei haittaa, vaikkei ole puhvihihoja.
Sain tämän lapsena, joten se ei ole uusi.
Mutta se sopii hyvin.
Kiitos.
Onpa kaunis.
Näytät siistiltä, ja se on tärkeintä.
Onpa ihana.
- Ojenna se tänne. - Sopiiko kokeilla?
Se ei ole mikään lelu.
Se on vaalittu aarre.
- Onko selvä? - On. Ametistit ovat suosikkejani.
- Timantit kalpenevat niiden rinnalla. - Niinkö tosiaan?
Ametistit huokuvat enemmän romantiikkaa.
Tämä kuului isoäidilleni.
Äitini antoi sen minulle.
- Se on oikein upea. - Oletko valmis?
- En ole varma. - Miten niin?
No...
Tämä on otollinen tilaisuus.
- Entä jos Diana ei pidä minusta? - Hänen äidistään se on kiinni.
Jos rva Barry ei pidä sinusta, ei Dianan mielipiteellä ole väliä.
Mistä kiikastaa? Et ole sanonut sanaakaan.
Et ole oma itsesi.
Täydellistä.
- Päivää, rva Cuthbert. - Päivää, rva Barry.
Kutsu vain Elizaksi.
Ja tämä lienee Anna.
Päivää.
Kiitos kutsusta, Eliza.
Marilla, Anna. Tulkaa sisään.
Et sanonut juuri mitään teen äärellä.
Et edes kommentoinut kakkua.
Äiti auttoi minua leipomisessa.
Kai se maistui sinulle?
Se oli oivallista.
Oivallista.
Oletko aina ollut ujo, vai johtuuko se orpoudesta?
Olen pikemminkin pidättyväinen.
Melkoinen sana tuokin.
No...
Niin?
Luen mielelläni aina kun voin.
Minäkin pidän lukemisesta.
Mutta äiti tahtoo minun ennemmin tekevän kanavakirjontaa.
Tarjoaako se paljon tilaa mielikuvitukselle?
Mielikuvitus ei ole vahvuuteni.
Niinkö?
En tiedä, miten pärjäisin ilman omaani.
Elämä olisi silkkaa tuskaa.
Tuskaako?
Keksin jatkuvasti tarinoita.
En pystyisi samaan.
Kuvittelen usein olevani prinsessa tornissa - -
- tai Jeanne d'Arc matkalla taisteluun. Tai hylätty morsian meren rannalla, -
- eikä hän puhu kenellekään, koska hänen rakkaansa - -
- hukkui laivan mukana aaltoihin.
Ihanaa.
- Voisitko kertoa jonkun tarinan? - Vaikka tusinan.
Diana...
Voisitkohan pitää minusta? Edes vähän.
Pidän jo!
Vannoisimmeko valan olla parhaat ystävät ikuisesti?
Sellaista ei sovi tehdä.
Ei, ymmärrät nyt väärin. Valojen vannomista on monenlaista.
Tässä ei ole mitään väärää. Se tarkoittaa vakavaa lupausta.
Vannon sen.
- Miten se tehdään? - No...
Tämä kuuluisi tehdä kuunvalossa tai juoksevan veden yllä.
Mutta kuvitellaan, että nyt on yö ja tuo polku on puro.
Pidä tätä.
Kierrä pikkusormesi omani ympärille.
Minä vannon valan ensin.
Lupaan olla iäti uskollinen -
- sydänystävääni Diana Barrya kohtaan.
Niin kauan kuin aurinko ja kuu loistavat.
Sitten hän sanoi saman minulle.
Sitten lähetimme valamme maailmaan.
Ei...
Anteeksi. Poimin ne talteen. Ihana iltapäivä. Olen helpottunut.
Vaikuttaa siltä, että jätit hyvän vaikutelman.
Diana ei paheksunut tarinoitani. Kerroin hänelle kaksi.
Lupasimme keksiä uuden, kun seuraavan kerran näemme.
Dianalla ei kuulemma ole juuri mielikuvitusta, -
- mutta tuskin se haittaa. Omastani riittää molemmille.
He isännöivät kirkon piknikiä Kimmeltävien vetten järvellä.
En ole koskaan ollut piknikillä. Voimmeko osallistua?
Saa nähdä.
Diana ja minä olemme sukulaissieluja.
Hän tulisi surulliseksi, jos minut lähetettäisiin pois.
Vie huivini yläkertaan ja viikkaa se siististi tuolilleni.
Voinko sitten mennä auttamaan karjan kanssa?
Haluan kertoa Matthew'lle kaiken.
Kunhan olet avuksikin.
Anteeksi, että saavuin myöhässä, prinssi Wisteria.
Yksi asemiehistäni palasi ratsain - -
- ja ojensi minulle kiireellisen viestin.
Joten älä epäile rakkauttani.
Ja anna Cuthbertien päättää pitää minut.
Se on ainoa asia, mitä todella haluan.
Ei siis tarvitse murehtia punaista tukkaani.
Aamen.
- Missä rintaneulani on? - Kiinni huivissa.
Ei se ole. Eikä korurasiassanikaan.
Veitkö sinä sen?
Leikin sillä, mutten vienyt sitä.
- Kielsin koskemasta siihen. - Anteeksi.
Se oli vastustamattoman kaunis.
- Huivi piti jättää tuolille. - Minä jätinkin.
Etsin rintaneulaa kaikkialta.
Anna se takaisin. Heti paikalla.
Mutta en minä sitä vienyt.
En usko. Missä muualla se voisi olla?
Tunnusta nyt heti.
Mutta en...
En aio elää varkaan kanssa.
Tunnusta varkaus, tai sinulla ei ole tulevaisuutta Vihervaarassa.
- Mutta en vienyt sitä. - Tunnusta.
Tai lähetän sinut takaisin orpokotiin.
Jos siis en tunnusta, lähetättekö minut takaisin?
Tunnusta tekosi.
Jos teen sen, voinko sitten jäädä tänne?
Veitkö sinä sen rintaneulan vai et?
Kadotin sen.
Leikin lady Cordeliaa ja menin sen kanssa ulos.
Kun nostin vettä kaivosta, kumarruin toivomaan ja se putosi.
Kuulin, kun se loiskahti kadotessaan syvyyksiin.
Olen kamalan pahoillani.
Pakkaa tavarasi.
Mutta tehän sanoitte, että voisin jäädä.
Sanoin, että se oli tärkeä esine.
Mutta keksin tuon kaiken. En tiedä, missä rintaneulanne on.
Olkaa kiltti. Teidän on uskottava.
Ei minun ole pakko tehdä mitään.
Olkaa kiltti.
En voi luottaa puheisiisi lainkaan.
- Olkaa kiltti. - Riittää jo.
Et poistu tänään tästä huoneesta.
Lähdet heti aamun koittaessa.
Matthew!
Myöhästyinkö? Juna ehti lähteä.
Ei hätää. Tyttö pääsi kyytiin.
Tekstitys: Sonja Lahdenranta