ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Чекай, хто ти, в біса, така?
-Я Бін. -Украй малоймовірно, нахабо.
Я хочу сказати, що я теж Бін.
-Ні, Бін — це я. -Ні, Бін — це я.
Слухай, я єдина й неповторна Бін.
Яка ж ти егоїстка.
Ну все, пішла ти і твоя вульгарна червона кімната.
Ще й сердита. Мені подобається.
Так краще?
Гаразд, скажи, хто ти насправді, перш ніж я розіб'ю тобі носа.
Я королева Тіабіні Маріабіні Де Ла Рошамбо Дранковіц.
Тоді чому ти вдягнута, як Даґмар?
Ні. Я — це ти.
Тобто ти у снах.
Я ховаюся у тебе в голові і виходжу, коли ти засинаєш,
або відключаєшся п'яною, або спиш до обіду.
Я той голосок, що шепоче:
«Випий п'ятий кухоль пива, Бін». І: «Випий і шостий, Бін».
І: «Вкради золотий зуб бабусі й доведи тата до сказу!»
Гаразд. У мене вже є демон, який усе це робить.
Пощастило тобі.
У кого ще є дві істоти, що погано на них впливають?
Ясно, ти Погана Бін.
Я зватиму тебе Поганою Бін.
Ми обидві Погані Бін, лялечко, але я — значно більше, ніж ти думаєш.
Я знаю всі твої брудні й ганебні секрети, а також тупі й невротичні секрети,
про які ти вічно торочиш.
Я знаю, що тебе збуджує, Бін.
Сталося так, що я знаю: маленька міс Бін любить, щоб їй цілували шию… дуже любить.
Вибач, але впевнена, усі люблять, щоб їм цілували шию.
Якби я показала тобі аналітику, скільки ти про це фантазуєш…
Гаразд, що таке аналітика?
Якби ти менше думала про поцілунки в шию,
то знала б, що таке аналітика, Бін!
А ще я знаю, де ти ховаєш мафіни.
Знаєш що…
А ще, до твого відома,
мафіни не сховані, ясно?
Просто до мене часом приходять гості.
Тому я тримаю напоготові мафіни, як хороша господиня.
Так, інколи я їх усі з'їдаю. Але не сором мене.
Годі вже викручуватися.
Візьми себе в руки нарешті.
Слухай, я теж дечого хочу.
Я тут не для розваг, ясно?
Нам треба позбутися прокляття.
«Прокляття». Зараз прийде натовп людей,
бо вже здається, щодня нове прокляття.
Ми сьогодні про котре говоримо?
Ми розберемося разом.
Просто знай: я весь цей час пильнуватиму за тобою.
Я вестиму тебе й штовхатиму тебе.
РОЗДІЛ XL БІН РОЗЛІТАЄТЬСЯ НА ЧАСТИНИ
Повірити не можу, мене вбили у власному сні.
-Натисни на гальмо. Хто тебе вбив? -Я.
Принаймні вона виглядала, як я, говорила, як я, і рухалася точно, як я.
-Схоже на тебе. -Її звати Погана Бін.
Схоже на тебе.
Якщо вірити цьому, краще не вбивати себе у снах.
Чому?
Щоб не застрягнути в світі снів навіки.
Як мій лихий близнюк Гуцик.
Гуцик? По-моєму, лихий близнюк — це ти.
-З'їв? -Така неповага.
Дати б тобі ляпаса своєю рукавичкою.
Що це, в біса, за рукавичка така?
Та, що набита гравієм.
Як я й казав, Гуцик — лихий близнюк,
а я, Люцик, — ще лихіший близнюк, ферштейн?
І…
Годі блазнювати, хлопці. Неси мені чай.
Ніхто не вб'є мене так, щоб їм зійшло це з рук.
Добре, спокійніше.
Це міцний напій.
Треба сьорбати повільно, елегантно.
Або заковтнути залпом.
Чому всі, крім мене, можуть розкривати свої вбивства?
Але ж тебе так легко вбити.
Погана Бін…
Де ти?
Я хочу дещо тобі показати.
Маю для тебе подарунок.
Погана Бін.
Ось ти де. Привіт.
Гарно виглядаєш.
Ти кажеш це тому, що виглядаєш точнісінько, як я.
На твоєму місці я була б рада компліментам.
Якщо ти — це справді я, скажи те, що можу знати лише я.
Поцілунок русалки — на смак як манго й морський прилив.
Гаразд.
Ого, який у тебе здоровенний меч!
Люблю, коли ти сердишся.
Перш ніж ти кинешся на мене, хочу нагадати:
я така ж проворна, як і ти.
О ні.
Швидко ти. Знову померла, як ідіотка?
Провалилася в люк у підлозі. Прокляття.
Як принизливо.
А я падав з водоспаду в м'ячі.
Я повертаюся. Ще чаю, Патлата. Давай.
-Не роби цього, Бін. Сни підступні. -Помовч, Люцику.
Я Гуцик… чи ні?
Часом я вже й сам не знаю.
Чи знаю?
Чи не знаю?
Чи знаю?
Що ти казала? Хто це говорить?
З ким я розмовляю?
Хто я взагалі такий?
Боже, я сумую за Гуциком… чи за Люциком.
Це якась безкінечна розмова.
Чи ні?
Гаряче!
Ой. Ти щось впустила.
Та що ж це.
Крові нема. Обидва вуха.
Ще чаю. Давай. Я повертаюся.
Чай закінчився. Я поставлю чайник.
Поквапся, Банті.
Спершу можна підбити вам подушку?
Вона трохи волога, ви пітнієте уві сні.
-Чай, іди! -Та Боже.
Як почнеться революція,
ми повісимо її на власних кишках, точно кажу.
Дереку, Ведмежий хлопчику й Рябий,
прийшов татко.
Ви спите?
То прокидайтеся, я вас укрию
і розкажу найстрашнішу казку, яку ви чули у своєму житті.
Що це, в біса, таке? Записка?
«Любий татку…
Не сердься, але ми з Ведмежим хлопчиком і Рябим зробили щось дуже погане,
і я не можу сказати, що саме, але це пов'язане з убивством хлопця.
Тому ми вирішили втекти і ми ніколи не повернемося.
Тому, напевно, це прощання навіки.
Прощавай навіки, Дерек.
П.С. Снарла каже: «Пішов ти», —
а Рябий і Ведмежий хлопчик кажуть: "Не сумуй, жирний"».
«Не сумуй, жирний»?
Та ви… Пішли ви!
Ви, малі…
Ви подивіться, вони втекли.
Навіть записку не лишили.
Ну добре, лишили, але все одно!
Гаразд, зараз я розбираюся зі складними проблемами сну.
Їм це з рук не зійде.
Я їх вистежу. Так!
Тату, допоможи мені.
Ельф і досі тебе дістає? Його завжди можна вбити.
-Привіт, Ельфо. -Що?
Ні, тату, послухай.
У моїй голові оселилася погана Бін,
і коли я засинаю, вона вбиває мене ні за що.
Вітаю в Дрімленді, доню.
Коли заплющуєш очі, може статися що завгодно.
Може, давай просто втечемо?
Як Дерек? Ні, втекти неможливо.
Хтось вічно повертає тебе назад.
-Який кошмар. -Не завжди.
Мені часто сниться хороший сон про чорного котика на ім'я Гуцик.
Він приносить мені хліб.
Хоча й дивний на смак.
Але що робити з Поганою Бін?
Твій власний двійник. Треба ж!
Моя донечка росте.
Що мені робити, тату?
Краще спитай, що тобі не робити, Бін.
Не дозволяй лихій близнючці помінятися з тобою місцями.
-Що? -Усе, бувай.
Повернуся за день чи два.
Я на ранковому підслуховуванні.
Саме цей бовдур мені й треба.
Ми їдемо на полювання, Одвале.
І на що ж ми полюємо, ваша імпульсивносте?
На моїх трьох сучих синів.
Так. Тепер ясно, нащо сітки.
Боже. Вкрадений віз,
бочка краденого печива, фляга, яку я знайшов на вулиці.
Ми добре забезпечені злочинці в бігах!
Як же мені набридло починати нове життя.
Це вже вдруге за один тиждень.
Ми їдемо туди, де в нас будуть пригоди,
зближення й секретні підліткові експерименти.
Для мене пригоди в Зачарованому лісі — уже в минулому.
І так розшукують за п'ятьма статтями.
ЧУМНИЙ ПАТРУЛЬ
Хлопці, а я чув, є настільки цікаве місце,
що в нас усіх інфаркти стануться.
-Прекрасно! -Я був би не проти інфаркту.
Їдьмо на північ, ідіоти.
ВИ В'ЇЖДЖАЄТЕ В ЗАЧАРОВАНИЙ ЛІС СТЕРЕЖІТЬСЯ ЗМІЙ, ЩО НИЗЬКО ЛІТАЮТЬ
СЬОГОДНІ СУПЕРСЕКРЕТНА НАРАДА ЕЛЬФІВ
Сер, погляньте на плакат.
РОЗШУКУЄТЬСЯ! КРАДІЙ ПЕЧИВА!
-Ельфи щось задумали. -Чому ти так вирішив?
Тихо, придурки.
Вітаємо на першій нараді сусідської асоціації ельфів і троґів.
Хочу представити керівника нашої ельфійської розвідки, Мозко.
Ось чого ми поки що не знаємо.
Ми не знаємо, чи багато люди знають про нашу історію.
Бо, звісно, ми й самі небагато знаємо про нашу історію.
Лише що відповідь може бути під замком,
де колись давно була якась скажена заваруха.
Можливо, через ще дивнішу таємницю ще глибше під землею.
Глибина нашого невігластва — ще одне, чого ми не знаємо.
Можливо, воно бездонне.
Дякую.
Це марна трата часу.
Вони знають ще менше за мене.
-А ви — невіглас. -Та я тобі…
Дякую, Мозко.
-Скільки ми тобі платимо? -Краще вам не знати.
Переходимо до того, що ми хочемо взнати, Здорованьо…
Ми, троґи, століттями захищали секретний клей.
Але Тіабіні його скуштувала.
Тоді ми його забрали.
Вона прийде до нас по добавку.
Дякую, Підказо.
Бо лише з цим клеєм вона може здолати нашого найстрашнішого ворога.
Ти про страуса, що втік із цирку і встромив голову в нору?
-Ні. -Ти про двері з ручками високо над землею?
Так, але ні.
Я про Даґмар.
Одвале, чому все, що я люблю, втікає?
Може, ви не досить міцно сковуєте їх кайданами.
Хто не заховався, я не винна.
Чекай. Ні, це надто ризиковано.
Чому б тобі не зробити лоботомію?
Що, цього разу відрубаєш мені голову?
Ні, цього разу ні.
А ще в тебе волосся скуйовджене. Заломилося під час сну.
Слухай, я намагаюся краще тебе взнати, коли ми лише вдвох.
Я мало не здуріла, бо весь час була у твоїй голові.
Мені можеш не розказувати.
Облиш, давай утворимо команду.
Команду Бін!
Навіть римується. Разом ми знімемо прокляття.
«Команда Бін» не римується, і ще раптом ти мене вб'єш?
Знаєш що, Бін, вибач, що образила,
бо в тебе зачіска — як стіг сіна.
Але я тебе не вбиватиму.
Якщо тебе не стане, мене не існуватиме.
Гаразд, тоді дай мені меч.
-Але не кидай. -Тримай.
Давай пройдемося, добре?
Агов! Лохи сонні.
Підйом!
Вітаю в Стімленді, негідники.
Ух ти!
Дивіться, це місто вогнів, карамелі й бюджетних масажних салонів.
Ще не бачила стільки фалічних предметів.
Ти була права, давши мені зробити тебе параноїком.
Я знала. Я казала, що мене контролюють невидимі сили,
які підказують усілякі ідеї, а мені ніхто не вірив.
Багато хто хотів би заволодіти цим замком.
Дехто з них тут живе, ще дехто — це Одвал.
Решта всі тут.
О ні.
Вітаю в Дрімленді, видання під назвою Кінець світу.
Це насправді?
Буде, якщо ти ніяк не перешкодиш.
У мене вже є Ельфо й Люцик, вони допоможуть.
Ті двоє навіть Віпа й Вепа не виженуть із мокрої коробки.
Чому ти стільки всього знаєш, а я — ні?
На відміну від тебе, я нічого не придушую.
Я складаю списки справ, тренуюся, медитую і все організовую.
Я — архів усього, що ти колись чула чи бачила
з дня твого народження.
Тому не дивно, що я значно розумніша.
Зате я хоча б не живу в дурній голові іншої людини… Шахи.
Ти, певно, мала на увазі: «Шах і мат».
Слухай, Бін, я привела тебе сюди, бо ти маєш бути готовою,
а це означає дати волю твоєму секретному вмінню.
Але яке в мене секретне вміння?
Може, та штука, коли в тебе з рук вилітають величезні іскри?
Але я навіть не знаю, що роблю.
І я їх не викликаю, це просто так стається.
Це ніколи не «стається просто так», ясно?
Дай я тобі щось покажу.
Так, цілься в ту чайку вгорі.
Та ніколи.
Бонусні бали за татову жирну голову.
Як ти змусила мене це зробити?
Просто наповни серце ненавистю. Це дуже весело.
Подивимося… Що тебе сердить?
Я не знаю.
Хлопці, які хочуть зі мною одружитися, слабкі напої, люди з їхніми проблемами.
Так, продовжуй.
Голосне плямкання, коли перед тобою йде гальмо…
Погана дрімлендська травичка, анекдоти про білок!
Облиш. Що бісить тебе насправді?
Вологі рушники, радикальні балачки Банті.
Печиво з шоколадними крихтами насправді вівсяне з родзинками.
Коли мені кажуть: «Заспокойся, Бін».
Я не заспокоюся, я й так спокійна!
Мама з її вульгарними високими чоботями на шпильці.
А всі, хто тебе ображав,
хто тебе зрадив,
хто сміявся з тебе, коли ти казала промову?
-Так. -І не забудь про кляту патріархію!
Уся система прогнила!
І її треба спалити дотла.
Підірви замок.
Нам набридло відповідати за вас, ідіоти.
І я не лише про Тербіша.
Ми стали б вільні, якби ви всі померли.
Боже. Ти хочеш знищити Дрімленд.
Чудово. До гальма нарешті дійшло.
Здається, я знаю, що це означає.
Якби ти не була вічно п'яна,
я б уже змусила тебе зробити те, що я хочу.
Тому я привела тебе сюди,
бо ти надто тупа, щоб зробити щось самотужки.
Ти говориш точно, як мама.
Ти потрібна Даґмар, а мені — ні.
Ти ж казала, що ми «Команда Бін».
Я брехала.
Я постійно брешу.
І знаєш що? Я й зараз брешу.
Правда в тому, що я — повністю функціональна свідомість, Бін.
Мені треба лише вбити ту частину нас, яку я не люблю.
А тоді я захоплю твоє тіло
без усіх цих дрібниць, які нас стримують,
типу кохання, дружби і бажання купатися.
Ого, мій мозок жорстокий.
Ти б'єшся, як внутрішня дитина.
Пропусти це крізь себе.
Щоб ти сказилася.
Визнай: ти завжди знала, що помреш так…
Самотньою, беззбройною
і некоханою.
Ніяке кохання тобі не світить.
Дякую.
Бувай.
Що?
Я щойно не нюхав твою шию.
Спрацювало.
Геть від мене, малий збоченцю.
Тобто обніми мене, Ельфо.
Серйозно? Ти обкурилася?
Легше, здоровило ти.
Добре, досить.
З тобою все гаразд, Бін?
-Погана Бін була підступною? -Так, звісно.
-Пробувала маніпулювати тобою? -Так.
-Але ти її здолала? -Більше ніяких питань, дрібното.
Тобто класний перцю.
О ні, мені треба вибратися з цього сну.
Прокидайся, я. Підйом!
Що?
Хлопці! Агов, хлопці, це ж я.
Я застрягла в цьому сні.
Ну ж бо. Я тут. Погляньте на мене. Ідіть сюди.
Тепер головна я.
Нам треба тільки чекати.
На що ти дивишся, Бін?
Ні, це Погана Бін. Вона прикидається мною.
Вона все повторює за мною, щоб ви думала, що я — її відображення.
Що ти робиш?
Мені набридло це дзеркало. Воно мене дратує.
Боюся, проблема не в дзеркалі, Бін.
Усім нам не подобається вигляд нашого тіла.
Я теж пробував лупити кулаком по дзеркалу, не допомогло.
Я й досі такий собі.
Прошу, залиште мене ненадовго.
Усі геть звідси.
Я вийду до вас у коридор. Хутко!
Я ще хвилинку, витру вашу королівську слину після сну.
Киш звідси, Банті!
Яка дратівлива.
-Так-так. Ти мене чула. -Геть.
Бувай, Біні.
Якого біса, Ельфо? Шпигуєш за мною?
Я тебе благаю. Я не шпигую.
-Я підглядаю. -Я повернуся за вами з Люциком.
А зараз геть з дороги.
Коридори досить широкі, мадам.
Не треба пхатися чи бути королівським стервом.
Мій відросток.
Дивні дива!
-Погляньте, центр для туристів. -Ух ти.
Ідеальне місце для допитливих новачків, як оце ви.
Плюс мені треба наробити друзок, терміново.
Що це за туристичний кіоск такий?
Я відчуваю лише запах сечі.
ТУРИСТИЧНИЙ ЦЕНТР СТІМЛЕНДУ ВІТАЄ ВСІХ ДИВНИХ ІНОЗЕМЦІВ!
ДИВІТЬСЯ НА ЦИХ ДИВНИХ ІНОЗЕМЦІВ У ФРІК-ШОУ ПІТІ МАКҐІ!
Як і обіцяв, четверо прекрасних фріків.
Кожен ще незвичніший за попереднього.
Байдуже, в якому порядку дивитися.
Дякую, Рябий.
Помовч. Я тут рахую.
Що ж, приємно мати з тобою справу.
Слухай, Рябий…
Я й не знав, що ти… Що ти таке, якщо точно?
Я чарівний хлопчик, танцюрист і маріонетка, якого оживили.
-Гей, якого біса? -Це просто мішок.
Лізь у нього.
Я тебе вб'ю, мерзотна падлюко.
Ті вуса більше личили твоїй матері.
Аніруш, приятелю.
А ви ще хто такі?
Мене звати король Зоґ.
І я прийшов забрати своїх дітей додому.
Знаєш, у нас якраз помер товстун,
а ти, друже мій, можеш його замінити.
Скільки хот-догів ти з'їдаєш за півгодини? Чесно.
Не знаю, штук 45?
Ах ти ж…
Ну що ж. Гадаю, справа за мною.
Оце так, друже. Мені подобається те, що я бачу.
Так, добре. Гаразд. Ну, починаймо.
І ось летить кулак.
Випусти мене звідси, придурку.
Сучий ти сину! Твої вуса смердять йогуртом.
Викликаю пекло.
Пекло, відгукніться.
Божечки.
Я задихаюся.
Бін, де ти?
Ельфо, ідіоте ти. То була не Бін, а Погана Бін.
Зазвичай я люблю все погане,
але й звичайна Бін для мене досить погана. Ясно?
То поглянь у дзеркало.
Там Бін, яка плаче, і не схоже, щоб вона при цьому раділа.
Підмінили. Ось, прошу, сторінка 202.
Люцику, ти маєш проникнути в сон Бін.
Прокляття. Я не дуже це вмію. Дай подумати.
«Персональний демон зазвичай може передати свою зловмисність через дзеркало».
Люцику, це ж ти!
Так, але читай поміж рядків.
Там сказано «зазвичай». Якщо не вийде, ми обоє там застрягнемо.
Слухай, я вже не безсмертний.
Я просто розцяцькований кажан із великим носом.
Після смерті я повернуся в пекло.
Чи й гірше. Ти хоч уявляєш, як це — застрягнути
в голові Бін назавжди?
Чого варте постійне скиглення й сумніви в собі.
Що тут скажеш, крім ой вей.
Люцику, зроби це. Зроби!
Я знав, що ця фірмова фраза ще вилізе мені боком.
Добре, я спробую, але без гарантій.
І не сміятися.
Гарна спроба, Люцику.
Ти молодець.
Ну, біжи!
-Я пройшов? -Майже. Ще трішечки.
Гаразд, утретє точно пощастить.
Я не готовий.
Прошу, Люцику, зроби це через нашу любов до Бін.
Любов? А хто полюбить Люцика?
Раз, і два, і…
Це ти, Люцику?
Я ж казав, що проникну в твої сни черепом, що регоче.
Годі вже.
Слухай, бар зачинено.
Тобі не треба йти додому, але й тут не лишайся.
-Але я хочу додому. -Гаразд.
Тоді тримай міцно і не відпускай.
Коли я подам сигнал, біжи у дзеркало, як ідіотка, як я.
Ні, як Ельфо.
Давай.
Бін, ти вибралася!
Чекай, а що сталося з Люциком?
Розчавила.
Люцику, я тебе люблю.
Ні, не любиш.
Облиш. Боже.
Я не казав зупинятися.
Боже, як приємно.
ФРІК-ШОУ Й СПОГЛЯДАЛЬНЯ ПІТІ МАКҐІ
Підходьте, пані та панове.
Подивіться на моїх нових фріків. Сьогоднішнє надходження.
Зверніть увагу на їхні безнадійні обличчя.
Дивуйтеся, які в них заплакані очі.
Звісно, схоже, що в них депресія, але не вірте.
Ці потвори не мають ніяких почуттів, крім дикунської кровожерливості.
Правда ж, Піті?
Пішов ти, тату.
Ще й оженився на моїй няньці, тьху!
Ось Дерек, великий синій тритон.
Я саламандра, дебіл ти.
Ведмежий хлопчик, ведмежа, яке ридає, як хлопчик.
Я тебе вб'ю.
Снарла, дрібна й схожа на панка фея, у якої, певно, сказ.
Не сказ, а короста, онаніст тупорилий.
Антилопа-расистка.
Єдина лібертаріанка у фрік-шоу.
Одвал, поціль у його третє око й отримаєш приз.
Прошу, не треба.
Подивіться на напівголу жінку-ведмедицю.
І нарешті, Рябий.
Щаслива лялька-маріонетка, яка обожнює шоу-бізнес.
Чого вирячився, дерев'яний?
Дурниці! Я не дерев'яний.
Це ти дерев'яний.
Господи! Пристрельте її! Убийте її вже.
Секунду. Ми беззбройні.
Беззбройні? Наскільки ж ти тупа?
Недостатньо тупа.
Я дуже люблю ту пісню.
Це була моя фішка.
Ельфо, кинь мені меч!
Ти хороша Бін чи погана Бін?
Ні, Ельфо, кинь його мені.
А я тебе винагороджу.
Облиш! Не ведися на це.
-Народ, а ви як думаєте? Котра? -Ота.
-Ні, та! -Ні, та!
Упевнені? Ви вказуєте на різних Бін.
Точно ота.
Знаєш що? Я постійно передумую.
Ну ж бо, Ельфо.
Не слухай її, Ельфо.
Добре, дайте відповідь на це питання, і не говоріть одночасно.
Ти перша.
-Ти кохаєш мене, Бін? -Ми вже це обговорювали.
Хіба це щось вирішує?
Це твоя фінальна відповідь?
Так, Ельфо. Я тебе люблю і поважаю.
Любиш і поважаєш…
У саме серце.
Так, Бін номер два. Те саме питання.
Ти кохаєш мене?
Ельфо.
Звісно, я тебе кохаю.
Я теж тебе кохаю, Бін.
Прокляття, Ельфо! Убити мене хочеш?
Ти пробувала мене розізлити.
Тепер я реально зла.
Немає значення, що ти зараз зробиш.
Гості вже от-от прибудуть.
Усе скінчено. Якби ж у тебе були твої мафіни, так?
Визнай.
Ти не можеш мене вбити, Бін. Ти знаєш, що любиш мене.
Я навіть себе не люблю.
Ого.
Ну ти даєш.
І так щоразу.
Хутко, змийте кров, витріть меч.
Сховайте тіло.
Корона.
Ти ж… хороша Бін, так?
Не зараз, Ельфо. Тікай звідси.
Чекай…
Дякую тобі.
Моя люба. Ми приїхали, як тільки ти подзвонила.
Так, швидко ви.
Що ж, мушу тебе привітати.
Ти здолала проблемну дитину,
а тепер поглянь, яка ти… Велична.
Дякую.
Ти матір до сліз доведеш.
Можеш уже опустити руку, Бін. Ти ж не пам'ятник, Господи.
Як поживаєш, мамо?
Вип'єш щось? Яку отруту ти любиш?
Це я невдало висловилася.
Що це, в біса, коїться?
Чому так довго?
Просто забирав багаж, люба.
Ну і ну.
Це ж та, що втекла.
Привіт іще раз, Тіабіні.
Привіт, Сатано.
Ти ріжки відрощуєш? Тобі пасує.
Не горбся, сонечко.
Це я вам обом.
Що? Навіть не обнімеш?
Бін, навряд чи я витримаю вічність із твоєю матір'ю.
Я не люблю перешіптувань.
Що це робиться з твоєю короною?
Гвинти для голови були дуже дорогі.
Ти не та Бін.
-Ти її вбила? -Яка різниця?
Мені вистачить і цього.
Переклад субтитрів: Владислава Бурмістрова