ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Біжи швидше і перестань чухати голову!
Але там ґуля, і коли я її чухаю, вона болить.
Розкрути пропелер вручну, Клойде.
Повітряний потік.
Підзорну трубу.
Ті покидьки крадуть рятівну капсулу, яку вкрали ми.
Біжімо нагору.
Вище.
Ідеально.
Підпали, Люцику.
Ти теж любиш, коли люди з криками падають в океан
і спалахують, як стіг соломи? От я люблю.
РОЗДІЛ XXXV ТУПОТІННЯ КРИХІТНИХ НІЖОК
6:45 ранку, і в Дрімленді нарешті все добре!
Поки що!
Біні, ти чого так рано встала?
Ще навіть не південь.
Я вже інша жінка, татку.
Ваш сніданок, ваша високосте.
Ми обоє вже інакші.
Я знову знайшов свій внутрішній голос.
І мій звабливий голос.
Привіт, сексуальний троне.
-Я… -Пробач.
-Я думала… Звісно. -Я думав… Ти ж королева.
-А ти король. -Та Господи.
Ви не можете правити одночасно.
-Чудова ідея, триокий. -Ми будемо правити разом.
Але, високості, подумайте про плутанину.
Чиєї милості добиватися, чий черевик лизати
і чию дупу цілувати?
Цілуй усі підряд.
Тобі це сподобається, Одвале.
Що скажеш, королево Біні, 50 на 50?
По руках!
І хай ніщо нас не посварить.
Рябий! Я сумував за тобою, приятелю.
Ти один підтримав мене
під час гострого психотичного нападу, коли я…
Тату, це просто маріонетка.
Так, я знаю, що Рябий несправжній.
Але часом здається, ніби він весь цей час був живим.
Але тату, ми обоє знаємо, що він нікчемна мертва дровиняка, так?
Єдина дровиняка, яку я тут бачу, — це той рукодуп Сорсеріо.
Він хитрий.
На відміну від мого любого Рябого.
Шкода, що ти несправжній.
Прекрасно, ваша напів-личносте.
Викинь цього мерзотника. І заодно прибери в лабораторії,
там смердить тухлим м'ясом і цукерками.
Знаєте, як важко позбутися запаху цукерок?
Давай так, тату. Сьогодні правителем будеш ти.
Що за… Хто пробив ці дірки в спинці трону?
Я думала, тут сидить мама.
Усе, зрозумів.
До речі, я вбила Клойда з Бекі.
Молодець.
Не кидай Рябого у сміттєпровід.
-Хто це сказав? -Це я, твоя совість.
Авжеж, точно.
Якщо ти — моя совість, про що я шкодую найбільше?
Що тебе ніколи не полюблять.
Але якби я зміг оживити Рябого, усі б мене любили.
Слушна думка як для малого мозку.
Я геній.
Я б так не перебільшував.
Подивимося. «Отрути, зілля, пудинг».
Ось. «Маріонетки. Щоб оживити…»
У мене питання. Коли мені заплатять?
Ти стажер, чорт тебе забирай!
Ще скажи спасибі, що не б'ємо.
Б'єте.
Ні, не б'ємо. Нагадай побити тебе потім.
-Не нагадаю. -Це вже два побиття.
-Усе одно не буду. -Три побиття.
-Ви забудете. -Чотири побиття.
Досить балачок про побиття.
Я зараз принесу палицю для побиття.
-П'ять побиттів. -Гаразд.
Поглянь на нього, Джеррі.
Дивися, як він лежить на столі.
Мертва дровиняка.
Але сьогодні це зміниться.
Ну, Джеррі, починай крутити.
Заіржавіло.
Час настав, Джеррі.
Візьми мене за руку.
Добре. Але моя рука спітніла.
Він ожив.
Будь ти проклятий, гори в пеклі, Сорсеріо!
Він ожив!
Ось тобі, виродку!
Мусиш визнати, ти це заслужив.
Гаразд, хто наступний?
Це ти, Рябий?
Так, жирнозадий.
Так. Твоя мрія здійснилася.
Тепер починайте аплодувати, коли я тріумфально заходитиму.
Рябий, я навіть мріяти про таке не міг.
Ні п'яним, ні тверезим.
Усе завдяки тому дурному з виду чаклуну.
То я не робив нічого,
а то раптом трісь-клац-бац!
І я живий!
Секунду. Це тебе Сорсеріо оживив?
Він не чаклун, а зморшкувате чмо, наче в воді пересидів.
Але я зробив це. Джеррі сам бачив.
Я й зараз тебе бачу.
З огляду на цей вияв компетентності чи можна пробачити Сорсеріо
десятки років бездарного шахрайства?
Чорт, та навіть більше.
Дай йому ще одну наліпку, Патлата.
Я тепер Кудлата.
Пробачте, ваша ясновельможносте.
Сорсеріо, я підвищую тебе
до Великого чаклуна Дрімленду.
І, може, трохи піднімете зарплату?
Чи можу відрубати тобі голову.
Хто цей тип? Він мені подобається.
Мені подобаються паради.
Точно! Давайте проведемо дурнуватий парад, щоб усе відсвяткувати.
Завтра вранці.
Ельфо, сходиш у місто запросити ельфів?
Ви ж усі знайомі, так?
Власне, це досить расистські слова.
Але так, ми всі знайомі між собою.
І взагалі, сьогодні ельфи проводять суперсекретну опівнічну нараду,
тому довго спатимуть.
Обійдешся й без них, Зоґу.
Їхні високі голоси дуже дратують.
ІДЕ ЕЛЬФІЙСЬКА НАРАДА
Заспокойтеся. Позакривайте свої крихітні роти.
Усі ми знаємо, що замок Дрімленду по праву належить нам,
як і те, що знаходиться під ним.
То чого ж ми чекаємо, браття-ельфи?
Може, ходімо заберемо це все?
Не можна, через прокляття.
Але коли королівський рід Оґів закінчиться,
і прокляття буде знято,
той, хто контролюватиме трон, контролюватиме й те особливе.
Це ви сказали, не я.
Щоб розділити Зоґа й Біні,
проникну в їхні сни без ліні.
Ох я й моторошний.
ПАРАД «ЖИЛИ ВОНИ ДОВГО Й ЩАСЛИВО»
Ой, усі в Дрімленді такі щасливі.
Місцеві селюки, королівські селюки, я.
Але не Бін. Вона сердита й самотня.
Замовкни, Рябий!
Ну що тут скажеш! Ти геть заплуталася.
Твоє особисте життя булькнуло під воду.
Шукаєш кохання не там, де треба, а там, де риба.
Не знаю, про що ти,
але з тобою завжди так, правда?
Тату, не заохочуй його. Це наводить його на нові ідеї.
До речі, ось вам нова ідея.
Може, закінчимо жаліти Бін
й просмажимо тебе, Зоґу?
Як саме просмажимо?
Знаю, як у комедійному виступі.
Це коли мене ображають найкращі сучасні коміки.
Це все одно, що кинути когось у яму й закидати камінням.
Але замість каміння — жарти,
а замість криків — сміх.
Але ти ненавидиш глузування.
Типа, який із тебе глузував, кинули в яму.
А тоді ти засипав яму каменюками.
То був старий я.
Я вже не чоловік із камінням. Я чоловік із миром.
Добре, але тоді нащо тобі ті каменюки?
Ти на них не зважай.
СЬОГОДНІ СМАЖИМО ЗОҐА! УВАГА: ПРИСУТНІЙ ЗОҐ
Доброго вечора, шляхто й ідіоти.
Сьогодні ми зібралися, щоб глузувати із Зоґа,
і я почну з подяки йому, що робити це так легко.
Визнаймо. Усі ми знаємо, чому Зоґ став королем.
Бо вакансія сільського ідіота була зайнята.
Наш перший комік добре знайомий із кпинами над собою.
Ельф Ельфо.
Гаразд. Я в цьому новачок, тому…
-Помовч. Я… -Гаразд, це був Ельфо, народ.
Ні, я ще навіть не починав.
-Отже, Зоґ, так? -Ні, це не… У тебе була відрижка.
Так нечесно.
-У тебе був час. -Ні, не було.
Був. Це був дуже смішний жарт ми всі засміялися.
-Ні… -Отже, Зоґ!
-Ні… -Мій друг!
Вибачте. Перепрошую. Хвилинку вашої уваги, будь ласка.
Я посеред виступу. Ти не даєш мені зосередитися.
Це… Ну все. Привіт, я Ельфо.
-Я думав, це викличе кращу реакцію… -Так. Гаразд, друзі, це був Ельфо.
Ні, це не…
Виступ о сьомій годині інакший, ніж виступ о десятій.
-Це… -З поверненням.
У мене лише 50 хвилин, тому…
-А годинник… -Добре. Потім виступиш.
-Отже, друзі. -Ні.
-Якщо ви за кермом, не пийте… -Вибач!
Дай я закінчу!
Добре.
Отже, почну ще раз.
Привіт. Я Ельфо.
Добре. Я думав, може, вдруге буде краще, бо…
-Так… -Отже, Зоґ, кажете?
Цей тип просто…
Правда ж, Зоґ говорить так, наче от-от втопиться чи вдавиться супом?
-Бу! -Чого ти мені букаєш?
-Не знаю. -У мене класний матеріал.
-Бу! -Не можна на мене букати.
Хлопці, ви можете не робити це на сцені?
Якщо хочете спуститися, прошу.
Зараз це вже ганьба якась.
Це так просмажують.
-Один одного. -Так.
Але якщо хочете гризтися, робіть це окремо.
Ми прийшли заради комедії.
Ясно. У когось поганий виступ.
Я не виступаю.
Я зараз спущуся, бо не стараюся
самоствердитися по-чоловічому.
Добре. Втручається королева комедії, наче знає, про що мова.
-Послухаймо твої жарти. -Так.
-У мене їх нема. -Отже, Бін, так?
Типу: «Вона що, з бобових?»
-Смішно. -Боби.
Це що? Іронічна хіпстерська комедія?
Ану пожартуйте про жирних.
Вибач. Ми просто… А ще ми хотіли розіграти сценку.
Ой! Зустрінемося опівночі.
Але вдягніться скромніше.
Не хочу наводити тебе на певні думки,
але на твоєму місці я б уже не довіряв Бін.
Тільки не кидайте ту каменюку.
ЛЯЛЬКИ-ЧЕРЕВОМОВЦІ! З ПРИВИДАМИ! МОТОРОШНІ! НЕПРИЄМНІ!
Я не таке переодягання мав на увазі.
Бін така передбачувана.
По-перше, вона підійде сюди.
По-друге, скаже: «Замовкни, Рябий».
По-третє, скаже, що ти божевільний.
І по-четверте, спробує не дати тобі кинути ту каменюку.
-Привіт, тату. -Перше.
-Замовкни, Рябий! -Друге.
-Божевільний вечір, так? -Третє.
-Тату, прошу, поклади ту каменюку. -Четверте.
Дякую, пані та панове, від усього серця.
Це був мій найкращий і єдиний завершений виступ.
О ні!
-Гаразд, я здихався Біні. -Що?
Тобто вона тебе більше не потурбує.
Якби ми могли повернутися в твоє минуле, ми б побачили, що дійсно тебе турбує.
Я не знаю.
Моє гасло — не турбувати мозок, щоб він не турбував мене.
Нащо мені це робити?
Щоб я міг знайти те, що хочу.
Тобто щоб я міг звільнити твої витіснені спогади.
Так.
Просто заплющ очі, Зоґґі.
Спи, королику
Це неважко
Та на твоєму місці Я б остерігався
Те, що ховаєш Коли не спиш
Прийде у снах, і я
Заберу
Ні…
Витіснені спогади!
Рябий. Слава Богу, ти мене розбудив.
Мені наснився кошмар.
Який? Що на кухні скінчилося масло?
Ні, про моє дитинство.
Що на кухні скінчилася піца?
Годі жартувати. Це серйозно.
Та облиш, давай пройдемося.
Вірніше, ти підеш перевальцем.
Тебе мучать кошмари, бо ти витіснив спогади
замість того, щоб поділитися ними з друзями, як оце я.
Я Рябий, твій хороший друг.
Певно, у мене не було з ким поділитися таким
після смерті брата Йоґа.
Мій брат Йоґ! Це ж ми з ним разом.
Хвилинку. Це й досі клятий сон, чи не так?
Від тебе, професоре, нічого не сховаєш.
Тепер цить, давай подивимося, чому це заперте у твоєму мозку.
Стережіться, бідняки! Їдуть розбещені малі придурки!
Цікавий факт. Під час одних таких перегонів Дід-Мацало став сліпим.
Хтось винайдіть гальма, швидко!
-Йоґ постраждав! -Йоґу!
Йоґ.
Їх цікавить лише головний спадкоємець, а не запасний.
-Мені вже не подобається цей сон. -Мені теж.
Перейдімо до тебе в підлітковому віці. Там починається найцікавіше.
Зоґе Марія
Ваш брат Йоґ може стати королем Дрімленду,
але ви, юний Зоґу, скоро станете королем кастратів.
Ура!
На королівську репетицію!
Хлопці, зазвичай у цей час батько підбадьорює синів.
Йоґу, ти ідеальний.
Зоґу, спробуй цього разу мене не розчарувати.
Спробую, татусю.
Зоґе Марія…
Хай йому відріжуть яйця, інакше я піду.
Відріжте їх!
Ні.
Годі на мене бурмотіти.
Я тут делікатна квіточка.
Дякувати Богу, нарешті я прокинувся.
Хвилинку. Ліве яйце, праве яйце.
Я більше не хочу бачити снів.
Просто ніколи не спатиму.
Куди це ти, в біса, намилився?
Треба знайти Бін.
Не можна ставитися до неї, як до мене мій тато.
Чуєш, Бін? Бін.
Бін? Агов.
Я тебе розбудив?
Тобі теж не спиться.
Що таке, тату?
Наснився ще один кошмар,
але не той, де мене тягнуть під воду маленькі витрішкуваті риболюди.
Це геть новий вид сну, де я думаю, що я не сплю,
але насправді сплю.
Тату, я прекрасно розумію.
Страшно навіть очі заплющити, так?
Еге ж.
-Хочеш, я не спатиму з тобою? -А ти можеш?
Рябий, звідки ти завжди знаєш, коли мені сниться поганий сон?
Не знаю.
Може, через твоє виразне поєднання хропіння й крику!
Це все цей замок. Щось у ньому підсилює сни.
А я не з тих людей, хто потребує підсилення.
То давай виведемо тебе з замку.
Ти певен, що це безпечно?
Хіба я ввів би тебе в оману?
О, я бачу себе.
Так, на жаль, я теж.
Ніхто мене не любить. Усі люблять Йоґа.
Вибач, друже.
Я не хотів бити лежачого.
Повір, я знаю, як воно.
Ну от. Ти вільний.
Давай. Біжи! Тікай!
Та що з тобою? Тобі допомогти?
Дякую, що звільнив мого друга, але не треба було його нести.
Він просто ледащо.
Русалка.
Я й не знав, що вони справжні.
Тепер знатимеш.
Дивіться, морський монстр! Убийте його!
Так, убийте!
Що ми там побачили?
Хутко, берися за руку.
-Це Зоґ! -Його тягне під воду морський монстр!
Довірся мені.
Не можу. Я боюся бульбашок.
Ось вони!
Дивіться, Зоґ живий.
Він убив морського монстра.
Він урятував Дрімленд!
Зоґ — герой!
Створити такий пам'ятник буде важко, але ми це зробимо.
Відтоді весь Дрімленд став називати мене
Зоґом, убивцею чудовиськ.
Але себе я називав Зоґом, нещасно закоханим.
Мені навіть поставили пам'ятник на міській площі.
Але я не вбивав морських монстрів. Я обійняв котика.
Пам'ятник. Точно!
Гей, ти ж нікому про це не розкажеш, так?
Щоб підставитися?
За кого ти мене маєш? За маріонетку?
Тату, що ти робиш?
Він саме запав на перше кохання.
Тату, хапайся за руку.
Усе гаразд, Бін. Чесно. Це лише сон.
Ні, це насправді.
Добре поспали?
Хто ви, в біса, такі?
Ми тітка Ребекка й дядько Клойд.
Ти думала, що підірвала нас, та насправді ні.
Підірвала чи висадила в повітря?
Цить, Клойде.
Боже, скільки в цьому замку моторошних маріонеток?
Не будь я зв'язаний, як смачний святковий гусак, я б вас убив.
Ви…
Так, краще тікайте. Люцику!
Ельфо!
Привіт.
Хто це, в біса, такі?
РОЗШУКУЄТЬСЯ
Та сокира, що я подарував тобі на шістнадцятиріччя.
Ми йдемо за тими клятими ляльками.
Тату, замкни замок і знайди когось, щоб допомогли.
І не Тербіша з Мерцем.
Як дивно.
Сорсеріо, це ти оживив двох інших маріонеток?
Ти ж знаєш, у понеділок із маргаритами я нічого не пам'ятаю.
Рябий?
Покваптеся, тупоголові.
Я знаю, воно десь тут.
Спускаємося.
Капітане, Бін ганяється за якимись ляльками.
Не зараз, Дереку. Матуся протягує декого під кілем.
Я кохаю тебе, Уно!
Ходімо за хихотінням.
Ми повертаємося під замок.
Під ровом із водою.
Треба ж таке! Скільки тут нижніх рівнів?
Темниця, катакомби, секс-зал таємного суспільства,
Троґтаун, замкова пральня…
ЕКСПРЕС-ТУНЕЛЬ КРОТОЛЮДЕЙ
…рідко використовуваний тренажерний зал, сирна печера, замкова божевільня,
нова замкова божевільня, блювальня, колекція коміксів короля…
Як воно, панове?
Ми полюємо на маріонеток.
Так, хлопці, будьте поруч зі мною.
Тут лише золоті монети. Шукайте далі.
Якого біса?
Це не мій замок.
Хлопці, почекайте.
Хто там? Ельфо? Люцику?
Тітко Бекі? Тітко Ребеко?
Я застрягла.
Бін? Де ти?
Тату! Рятуй! Я в пастці!
Іду, Біні!
До зустрічі, татку!
-О ні! -Тату!
Тату?
Переклад субтитрів: Владислава Бурмістрова