PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Přidej. A přestaň si třít hlavu!
Mám tam bouli a bolí, když si ji hladím.
Natoč ten vzduchošroub, Cloyde.
Vzduchoproud.
Špehovací sklo.
Prevíti, kradou tu záchrannou loď, co jsme ukradli.
Honem nahoru.
Výš.
Skvělé.
Připal mi, Luci.
Baví vás, když lidi padaj střemhlav do oceánu
coby hořící koule a řvou? Já to žeru.
KAPITOLA 35 POTICHOUČKU, POLEHOUČKU
Je 6.45 ráno a v Zemi snů konečně zavládl klid!
Prozatím!
Beanie, co že jsi tak brzy vzhůru?
Není ani poledne.
Je ze mě jiná žena, tati.
Snídaně, Vaše Veličenstvo.
Oba jsme jiní.
Mně se vrátil můj vnitřní hlas.
A taky můj svůdný hlas.
Ahoj, sexy trůnečku.
- Já… - Promiň.
- Myslela jsem… Jasně. - Já… Jsi královna.
- Ty jsi král. - Proboha živýho.
Oba panovník být nemůžete.
- Bezva nápad, tříočko. - Budeme vládnout společně.
Ale Veličenstva, uvažte ten zmatek.
Čí přízeň si předcházet, čí patu líbat
a komu lézt do zadku?
Všem.
Budeš ve svém živlu, Odvale.
Co ty na to, Beanie, fifty-fifty?
Ruku na to!
A ať nás nic nerozdělí.
Červenáčku! Chyběls mi, kamaráde.
Ty jediný jsi stál při mně,
když jsem procházel akutní psychózou a dělal…
Tati, je to jen loutka.
No jo, já vím, že Červenáček není živý.
Ale někdy mi připadá, jako by to všechno prožil se mnou.
Oba přece víme, že je to jen bezcenná hromádka neživýho dřeva.
Jediné bezcenné dřevo je ten budižkničemu Kouzelník.
Práskač jeden.
Ne jako můj milý Červenáček.
Kéž by byl živý.
Výborně, Vaše Poloveličenstvo.
Zbav se toho prevíta. A když už budeš v laboratoři, ukliď si tam,
smrdí to tam hnijícím masem a karamelami.
Vůně karamel se vůbec nejde zbavit.
Víš co, tati, vezmi dnes to panování do rukou ty.
Co to… Kdo udělal ty díry do trůnu?
Já myslela, že v něm sedí máma.
Už nic neříkej.
A zabila jsem Cloyda a Becky.
Tos dobře udělala.
Neházej Červenáčka šachtou ven.
- Kdo to řekl? - Já, tvé svědomí.
Jo, to bylo ono.
Jsi-li mé svědomí, tak jaký skrývám nejhlubší žal?
Že nikdy nebudeš milován.
Ale když Červenáčka přivedu k životu, všichni si mě zamilují.
Teďs na to kápl.
Jsem génius.
Tak daleko bych nezacházel.
„Lebky, lektvary, lízátka.“
Á, tady to máme. „Loutky. Oživování…“
Mám dotaz. Kdy dostanu zaplaceno?
Jsi tovaryš, tupče!
Buď rád, že tě neřežeme.
Vždyť mě řežete.
Ne. Ale pak mi připomeň tě seřezat.
- Ne. - Takže dva výprasky.
- Ani tak ne. - Tři.
- Zapomenete na to. - Čtyři výprasky.
Přestaňte mluvit o výprascích.
Hned si zajdu pro hůl.
- Pět výprasků. - No tak jo.
Podívej na něj, Jerry,
jak tu leží na té pryčně.
Jen kus dřeva bez života.
Ale dnešní večer to navždy změní.
Stoupni za kliku, Jerry.
Je zarezlá.
To je ono, Jerry.
Dej mi svou ruku.
Fajn. Ale mám ji ulepenou.
Žije.
Do pekla s tebou, Kouzelníku!
On žije!
Teď dostaneš, lumpe!
Uznej, že sis to trochu zasloužil.
Tak fajn, kdo je další na řadě?
To jsi ty, Červenáčku?
Na to vsaď svou tlustou prdel.
Tak, tak. Máš, cos chtěl.
Tak začni tleskat, já předvedu ohromující entrée.
Červenáčku, o tom se mi ani nesnilo.
Namol ani za střízliva.
To všechno ten podivínskej patron Kouzelník.
V jednu chvíli jsem ležel jak prkno,
a najednou třesk plesk bum prásk!
A žiju!
Tak moment. Oživil tě Kouzelník?
Není čaroděj, je to jen pytel vrásek na kostře.
Ale já to dokázal. Jerry mě viděl.
A teď tě taky vidím.
Můžete Kouzelníkovi ve světle prokázaných schopností
odpustit roky přehmatů a zrady?
Víc než to, krucinál.
Úklido, dej mu další odznáček s hvězdou.
Teď je ze mě Poklida.
Tak pardón, Vaše Veličenstvo.
Kouzelníku, tímto tě jmenuji
Velkým kouzelníkem Země snů.
Mohu doufat i v malé zvýšení platu?
Nebo ti mám dát setnout hlavu?
Kdo je ten chlapec? Líbí se mi.
Mně se líbí průvody.
To je ono! Oslavíme všechno takovým tím jalovým slavnostním průvodem.
Zítra ráno.
Elfo, můžeš zajít do města pozvat elfy?
Všichni se přece znáte.
Dost rasistická poznámka.
Ale ano, všichni se navzájem známe.
A elfové mají dnes v noci přísně tajnou schůzi,
takže budou vyspávat.
O nic nepřijdeš, Zogu.
Ty jejich skřehotavé hlásky jsou strašně protivné.
ELFÍ RADA ZASEDÁ
Klid. Sklapněte držtičky.
Je dobře známo, že hrad Země snů po právu patří nám
i s tím, co leží pod ním.
Tak na co čekáme, kamarádi elfové?
Proč si ho prostě nevezmeme?
Nemůžeme. Kvůli kletbě.
Ale jakmile ogská dynastie vymře
a kletba bude zlomena,
pak ten, kdo ovládne trůn, ovládne i tu zvláštní věc.
To nejsou má slova, ale vaše.
Mezi Zoga a Beanie abych zasel svár,
jdu očíhnout, o čem sní královský pár.
Jde ze mě hrůza.
PŘEHLÍDKA „ŠŤASTNĚ AŽ DO SMRTI“
Panečku, v Zemi snů je každý tak šťastný.
Místní křupani, královští burani, já.
Jen Bean ne. Celá puká vzteky a trápí ji samota.
Sklapni, panáku!
Svatá makrelo! Jdeš ke dnu.
I tvůj milostný život jde dolů vodou.
Hledáš lásku ve špatným rybníčku.
Nevím, co to meleš,
ale na pošťuchování jsi fakt expert.
Tati, neponoukej ho, nebo mi nedá pokoj.
Teď jsi mi vnuknul myšlenku.
Co takhle zakončit Beanin sebelítostivej dýchánek
tím, že si tě ugrilujeme?
Jak to myslíš, „ugrilujeme“?
Já vím, myslí pomyslně, komedií.
Že mě budou urážet nejlepší komici dneška.
Jako když hodíš chlapa do díry a házíš na něj kameny.
Ale místo kamenů jsou to vtipy
a místo naříkání smích.
To nevydejcháš.
Posledního, co to zkusil, jsi hodil do díry.
A pak jsi do ní naházel balvany.
To bylo mé staré já.
Už žádné kameny. Jsem teď mírumilovný.
Tak co máš v plánu s těmi balvany?
Nevšímej si jich.
VEČER ZOGOVO GRILOVÁNÍ VAROVÁNÍ: V ZOGOVĚ PŘÍTOMNOSTI
Dobrý večer, dámy i duté hlavy.
Dnes večer si budeme dobírat krále Zoga.
Rád bych začal poděkováním, že nám to tolik ulehčil.
Přiznejme si to. Všichni víme, jak se stal králem.
Místo vesnického blázna už bylo zabrané.
Náš první účinkující zná urážky z první ruky.
Elf Elfo.
Dobrá. Jsem v tom nový, takže…
- Je možné… - Stačí. Tak to byl Elfo.
Ještě jsem ani nezačal.
- Takže Zog, jo? - Ne, to ne… Jen sis krknul.
To není fér.
- Měls svůj moment. - Neměl.
Měls ho. Dobrej vtip, všichni jsme se zasmáli.
- Ne… - Takže, Zogu!
- Ne. - Chlape!
Promiňte, pardon. Věnujte mi pozornost, prosím.
Jsem uprostřed výstupu, tak neruš mý kruhy.
To teda… Neva. Ahoj, já jsem Elfo.
- Doufal jsem ve větší účinek… - Jo, tak to byl Elfo, lidičky.
Ne, to ne…
Show v sedm je docela jiná než ta v deset.
- My… - Mazej zpátky.
Mám jen 50 minut, takže…
- A hodiny… - Dobře, vystoupíš později.
- Takže, lidi… - Ne.
- Kdo řídí, ať nepije… - Promiň!
Nech mě domluvit.
Tak prosím.
Začnu ještě jednou.
Ahoj, já jsem Elfo.
Myslel jsem, že třeba napodruhé to… No…
- Takže… - Tak Zog, jo?
Ten chlápek je jak…
Když mluví, nezní to, jako by se někdo topil nebo se dusil polívkou?
- Fuj! - Co řveš?
- Nevím. - Tohle je slušnej matroš.
- Fuj! - To nemůžeš.
Můžete si to prosím na pódiu odpustit?
Pojďte dolů, tady můžete.
Ale tohle je fakt trapas.
Ne, grilování.
- Nás navzájem. - Jo.
Ale jestli se budete takhle napadat, tak hezky popořadě.
Všichni čekají komické číslo.
Aha. Slečně se nezdařil výstup.
O žádný se nesnažím.
Půjdu pryč, nemám zapotřebí nic
nikomu šovinisticky dokazovat.
No jo. Královna komedie se vměšuje, jako by věděla, o co jde.
- Máš nějaký fórek? - Jo.
- Nemám. - Takže Bean, jo?
Bean je anglicky fazole, ne?
- No jo. - Luštěnina.
Co to má být? Stand-up plný hipsterský ironie?
Chci pořádnej vtip.
Promiňte. My jen… Trochu zkoušíme.
Fujtajbl! Přijďte za mnou o půlnoci.
Ale nejdřív se zprťavte.
Nechci ti nic vkládat do hlavy,
ale být tebou bych už Bean nevěřil.
Prosím, neházejte ten balvan.
BŘICHOMLUVECKÉ LOUTKY ZDE STRAŠÍ! - DĚSIVÉ! - NEPŘÍJEMNÉ!
Takhle jsem si tu úpravu vzhledu nepředstavoval.
Bean je tak předvídatelná.
Zaprvé, teď přijde sem.
Zadruhé, řekne: „Ztichni, Červenáčku.“
Zatřetí, řekne, že jsi blázen.
A začtvrté, pokusí se ti zabránit, abys hodil ten šutr.
- Ahoj, táto. - Jedna.
- Ztichni, Červenáčku! - Dva.
- Bláznivý večer, co? - Tři.
- Tati, prosím tě, polož ten balvan. - Čtyři!
Díky, dámy a pánové, děkuji z celého srdce.
To bylo mé nejlepší a jediné dokončené vystoupení.
Ach, ne!
- Fajn, Beanie mám z krku. - Cože?
Chci říct, že už tě nebude otravovat.
Když teď prozkoumáme tvou minulost, zjistíme, co tě opravdu trápí.
Nevím.
Řídím se heslem: nech mozek být a on nechá být tebe.
Proč bych to měl chtít?
Abych našel, co chci.
Abych ti mohl pročesat potlačené vzpomínky.
Jo.
Tak zavři očka svý, Zogíku.
Spi, hezky spi,
jen spi, králíčku,
a dávej si pozor na mou písničku.
Toho, co skrýváš, když jsi vzhůru,
se zmocním, když spíš, čekej
habaďůru.
Ne…
Potlačené vzpomínky!
Červenáčku. Díkybohu, žes mě vzbudil.
Měl jsem noční můru.
Jak to? V kuchyni došlo máslo?
Ne, byl to sen z dětství.
V kuchyni došla pizza?
Neutahuj si z toho. Je to vážné.
Co takhle se jít projít?
V tvém případě se vykolíbat?
Trpíš nočními můrami, protože potlačuješ vzpomínky.
Radši je svěř dobrým přátelům, jako jsem já.
Červenáček, tvůj dobrý přítel.
Asi se nemám komu svěřit už od doby,
co umřel Yog.
Starší bratr Yog! To jsme my dva.
Počkat. Je to pořád sen?
Nic ti neunikne, koumáku.
Teď zmlkni a ukaž, proč to máš zamčené v mozku.
Pozor, chudino! Řítí se mezi vás rozmazlení frackové!
Malý detail. Při jednom z těch závodů přišel Starý chmaták o oko.
Vymyslete někdo brzdy, honem!
- Yog je zraněný! - Yogu!
Yogu!
Jde jim jen o dědice, ne o druhého kralevice.
- Ten sen už se mi nelíbí. - Mně taky ne.
Přesuneme se teď do tvé puberty. Tam to teprve bude zajímavé.
Zoge Maria.
Z tvého bratra Yoga se možná stane král Země snů,
ale z tebe, mladý Zogu, bude brzy král kastrátů.
Ano!
Směle na královský recitál!
Chlapci, toto je chvíle, kdy má otec říct svým synům slova podpory.
Yogu, jsi dokonalý.
Zogu, snaž se mě tentokrát nezklamat.
Pokusím se, tati.
Zoge Maria…
Buď půjdou jeho varlata, nebo já.
Ustřihněte mu je!
Ne.
Přestaňte na mě mumlat.
Jsem křehká květinka.
Díkybohu. Konečně jsem vzhůru.
Počkat. Levá koule, pravá.
Ty sny už nesnesu.
Radši zůstanu pořád vzhůru.
Hej, kam si myslíš, že jdeš?
Musím najít Bean.
Nesmím se k ní chovat jako můj otec ke mně.
Hej, Bean. Bean.
Bean? Hej.
Vzbudil jsem tě?
Taky nemůžeš spát.
Co se děje, tati?
Měl jsem zas noční můru.
Tentokrát mě netahali ke dnu ti rybí lidi s vypoulenýma očima.
Je to úplně jiné. Jako bych byl vzhůru,
ale nejsem.
To naprosto chápu, tati.
A bojíš se zamhouřit oči, viď?
Jo.
- Chceš, abych s tebou byla vzhůru? - Můžeš?
Červenáčku, jak to, že vždycky víš, že mám noční můru?
Nevím.
Snad je to tou zvláštní kombinací chrápání a křiku!
To je tím hradem. Něco tu zesiluje účinek snů.
A mně by nikdo zesilovat neměl.
Tak pojďme z hradu ven.
Určitě je to bezpečné?
Vedl bych tě snad na scestí?
Hele, já se vidím.
Jo, já tě bohužel taky vidím.
Nikdo mě nemá rád. Všichni milují jen Yoga.
Promiň, příteli.
Nechtěl jsem tě kopnout.
Vím, jaké to je, když do tebe kopají.
Tak. Jsi volný.
No tak. Hejbni sebou. Jdi!
Co je s tebou? Potřebuješ pomoct?
Díky za osvobození mého kamaráda, nemusels ho nosit.
Je jen líný.
Mořská panna.
To čumim, že sou reální.
Trochu ti hapruje gramatika.
Hele, mořská příšera! Zab ji!
Jo, zabij ji!
Na co koukáš?
Rychle, vezmi mě za ruku.
- To je Zog! - Ta příšera ho táhne pod vodu.
Věř mi.
Nemůžu. Bojím se bublinek.
Už jsou tady!
Podívejte, Zog žije.
Zabil příšeru z moře.
Zachránil Zemi snů!
Zog je hrdina!
Ta socha nám dá zabrat, ale vytesáme ji tak jako tak.
A od té doby jsem byl v Zemi snů známý
jako Zog Příšerobijec.
Ale já byl nešťastně zamilovaný.
Dokonce mi na náměstí vztyčili sochu.
Ale já žádnou příšeru nezabil. Objal jsem lachtana.
Socha. To je ono!
Hele, necháš si to pro sebe, že jo?
A komu to propálím, sobě?
Jsem snad nějaká loutka?
Tati, co tu děláš?
Právě umíral láskou ke své první milé.
Tati, chyť mě za ruku.
Jsem v pořádku, Bean. Věř mi. Je to jen sen.
Ne, tohle je skutečnost.
Vyspali jste se do růžova?
Kdo sakra jste?
Teta Rebecca a strýc Cloyd.
Ti, které jsi chtěla vyhodit do vzduchu.
Je to vyhodit nebo hodit?
Kušuj, Cloyde.
Bože, kolik se hradem ještě toulá děsivých loutek?
Nebýt svázaný jako kozel na porážku, zabil bych vás.
Vy…
Jo, radši se pakujte. Luci!
Elfo!
Ahoj.
Kdo to sakra byl?
HLEDÁ SE
Sekera, co jsem ti dal k šestnáctinám.
Půjdem po těch zpropadených loutkách.
Tati, zašpéruj hrad a přivolej pomoc.
Ale ne Tarbíka ani Merka.
To je podivné.
Kouzelníku, oživils ještě další dvě loutky?
Víš, že na punčové pondělí si nikdy nic nepamatuji.
Červenáčku?
Rychle, pitomci.
Někde tu je.
Jde se dolů.
Kapitánko, Bean nahání nějaké loutky.
Teď ne, Dereku, máma protahuje pod kýlem.
Miluju vás, Oono!
Jděte za chichotáním.
Jsme zas pod hradem.
Pod vodním příkopem.
Páni! Kolik podzemních pater tu vůbec je?
Žalář, katakomby, komnata tajného sexuálního spolku,
Troglodytov, hradní prádelna…
KRTČÍ EXPRESNÍ TUNEL
…málo používaná tělocvična, sýrový sklep, starý blázinec,
nový blázinec, blinkárna, sbírka králových komiksů…
Jak to jde, pánové?
Naháníme loutky.
Dobře, chlapci, držte se po mém boku.
Nic než zlaťáky. Hledejte dál.
Co to krucinál je?
To není můj hrad.
Kluci, počkejte.
Kdo je tam? Elfo? Luci?
Teto Becky? Teto Rebecco?
Jsem tu zaseklá.
Bean? Kde jsi?
Tati, pomoc! Jsem tu v pasti!
Už jdu, Beanie!
Měj se, taťko!
- Ach, ne! - Tati!
Táto?
Překlad titulků: Vixo