EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Hvis du ikke vil sige noget...
Åh gud! Hvad er klokken?
Tre om natten. Det er håbløst.
Nå, du er vågen.
Jeg er altid vågen. Jeg har ikke sovet i ugevis.
Kalkun skulle hjælpe, men jeg har taget to uden effekt.
Hvorfor er du vågen?
Flere mareridt om mor og dig og mig.
Jeg ville tale, men der kom ingen ord.
Var din mund syet til, eller havde du ingen?
Jeg havde ingen! Hvor ved du det fra?
Der er en grund til, det hedder Dreamland.
Noget ved slottet her gør ens drømme stærkere.
Man kan ikke undslippe dem,
men mareridt forsvinder, hvis man bearbejder sine traumer.
Gid du altid var så klog, når du var vågen.
Jeg skal bare have lidt frisk luft. Jeg kunne ikke sove.
Jeg har haft nogle sære drømme, hvor min mund...
Fedt nok.
Lukket? Jeg har jo følelser at undertrykke.
RYSTERIET
Den politiske situation i Dreamland
er virkelig forvirrende.
Først bliver alle i kongeriget til sten.
Så bliver vi af-stenet.
Og lige siden har jeg bare siddet og stenet.
Den er varm!
Den skal være varm.
Varm, bitter øl?
Det er kaffe. En ny drik. Lidt ligesom te, men stærkere og værre.
Glemmer jeg så mine problemer?
Nej, men det hæmmer væksten.
Jeg er 23, men bestiller stadig børnemenu.
Fortæl nu Miri om dine problemer.
Du virker bekendt, Miri.
Jeg arbejder for folk,
som er for selvoptagede til at se mig.
Vi talte om dig?
Det var snyd! Min mor giftede sig kun for at få mig.
Hun svigtede os,
og jeg er sur, for hun er jo min mor.
Og min far kan knap nok...
Det er derfor, de fleste kun drikker en eller to kopper.
...indrømme, at hun fandtes. Og jeg har mareridt...
Fordi du fortrænger dine følelser.
Hvad skal jeg ellers gøre?
Udtrykke dem. Hvordan morer du dig?
-Jeg... -Bortset fra druk.
Jeg... Nej, det var, fordi jeg var fuld.
Jeg... Nej, det var for at blive fuld. Jeg er åben for dine forslag.
Der er kunst og musik. Du kan gå i underligt, hjemmelavet tøj.
-Det er i øvrigt Judy. -Hva' så?
Alt, hvad du kan bearbejde dine følelser og hele igennem.
Du ved, kreativitet.
Kreativitet?
Se dig omkring. Alle herinde udtrykker sig selv.
Det er meget imponerende, men jeg har ingen talenter.
-Har du hænder? -Ja.
-Kan du holde på en pen? -Ja.
Så er du forfatter.
Jeg er allerede foran med drikkeriet.
KAPITEL XVIII IN HER OWN WRITE
Nå, hvad skriver vi?
Det er personligt, men I må gerne blive og se på.
Jeg begynder nu.
"Da jeg var ung, overhørte jeg en samtale mellem min far og..."
-Nej. -Hvad?
Glem det. Jeg ville sige noget,
men jeg tror ikke, det kan reddes,
så bare gå videre.
Hvad er der galt?
Der er ikke noget galt. Det er bare dårligt. Men fortsæt bare.
Ti stille!
Er det det rigtige ord?
Du forveksler "forvirring" med "forveksling". Forvirrende, men...
Ja, dårligt afsnit.
Vent! Vi er dine største fans. Hold op med at skubbe.
Jeg kan være forfatterens forbandelse.
Jeg kan også hjælpe!
Der er jo ikke noget at kritisere herude. Selvom døren er ret grim.
Har forfattere forbandelser?
Ja, de fleste har mange.
Hjælper de med at skrive?
Ja da. De giver også depression, tvivl, søvnløshed,
selvmord og stofmisbrug. En forfatters liv.
Jeg ved ikke rigtig.
Du er jo ingen forfatter.
Ingen gider læse om dit banale, lille liv.
Rend mig! Jo, jeg er!
Du må gerne blive.
God start, men rigtige forfattere
laver flere overspringshandlinger.
Du skulle læse hans historie. Minder om din, men bedre.
Ved du, hvad der får gang i idéerne? En dejlig lang lur.
Ja, god idé.
Nej!
Du skal bare lide lidt mere for kunsten, så er du der.
"Forfærdet rynkede alfen lydløst på næsen.
Den glimtede i solnedgangen, lilla som en øm tå."
Lilla? Næsen eller solnedgangen?
Det ved jeg ikke!
Og hvem går op i hans næse? Jeg hader det.
Har du overvejet erotisk eventyrlig fanfiktion?
Alt det skriveri. Jeg vil bare sige, hvad der skete.
Et teaterstykke.
Altså et onewomanshow?
Nej! Jeg vil hjælpe din karriere, ikke skade den.
Gå amok! Du arbejder så hårdt. Du fortjener den sjette kanelsnegl.
Den her scene... Lige præcis den er svær.
Jeg er ikke sikker på...
Far!
Da du friede til mor...
Hvorfor hiver de tulipanerne op?
Her skal være bueskydning.
Jeg ville have noget motion, hvor man står stille.
God idé.
Du fortalte engang, hvordan du friede til mor. Var det...
Det husker jeg ikke.
Jeg har jo ikke spurgt endnu.
Fortid er fortid. Jeg har ikke lyst til at genopleve den.
Dagmar var en del af vores begges liv i næsten 20 år.
Vi kan ikke bare fortrænge det.
Jeg er konge! Jeg kan gøre, hvad jeg vil.
Og gemme dig i skuret, til jeg går igen?
Måske.
Jeg behøver ikke hjælp. Jeg oplevede det jo selv.
Det er en del af mig, og nu gør jeg det til virkelighed.
Du sårer mig, hustru. Dit hjerte er som hyllet i is.
Jeg er hyllet i et større mål end dine smålige bekymringer.
"Du er blot en falden rytter
i et stort slag, som udkæmpes langt over din forstand."
"At falde i kamp er blot ét dødsfald.
At falde i kærlighedens fælde er hundrede snese."
"Ud til højre. Og scenen er slut."
Bravo! Et hjerteskærende værk af gennemsnitlig til moderat kvalitet.
Et dramatisk kunststykke var det.
Jeg har aldrig haft lov til at sidde ned så længe.
Jeg havde mere håbet på en lægekrimi.
Fremragende. Første klasses.
-Skal det fejres med et selvmord? -Nej!
Jeg spørger bare.
Hvor ryger manuskriptet hen nu? Skraldespanden? Lokummet?
Jeg synes, det bør opføres.
Det er fremragende, men hvad ved jeg?
Ikke ret meget.
TEATER
VARELEVERING - BRUG SCENEINDGANGEN
Prinsesse Tiabeanie?
Hej. Jeg ville høre, om mit stykke...
Nej.
-Kan jeg få en tid... -Nej.
-Jeg vil bare gerne... -Nej.
-Må jeg ikke nok komme ind på teateret? -Nej.
Hvorfor må alle mulige andre
bare vade ind, men ikke mig?
-Vidste du ikke det? -Hvad?
Kvinder må ikke arbejde på et teater!
Jeg forstår din skuffelse, men hvad havde du regnet med?
Som krig og bedømmelse af skønhed er teater mændenes ædle opgave.
Sikke noget pjat. Hvorfor kan kvinder ikke lave teater?
Det er en glidebane. Hvad bliver det næste? Mandlige køer?
Jeg har jo selv stået på de skrå brædder.
Rigtige brædder?
I min tid på Twinkletown Universitet. Jeg var højdepunktet i den årlige revy.
Mine fans, målløse over mit talent,
overdængende mig med mursten og friske, modne tomater.
Svundne tider. Mit livs mest glorværdige år.
Goddag. Jeg kan forstå, at kvinder ikke må arbejde på et teater.
Ja.
-Hvad med grise? -Kom indenfor.
Jeg må advare dig. Jeg er smurt ind i mit eget møg.
Jeg sagde, kom indenfor.
Fik du dem til at sætte mit stykke op? Tak!
Der er dog én lille betingelse. De tror, det er mit stykke.
Hvad? Hvad mener du med det?
Jeg kunne jo ikke sige, det var skrevet af en kvinde.
Jeg får al æren, men du får honoraret.
Betaler du mig med mig? Jeg mangler ikke penge.
Jeg skrev stykket for at bearbejde min familie og min fortid.
Jeg har lagt hele min sjæl i det. Det har ingen pris.
Alene forslaget er en hån. Jeg tager de her, tak.
Heldigvis fik jeg noget, som er langt mere værd end penge.
Hovedrollen.
Skal du spille mig? Min figur er jo hovedrollen.
Jeg skrev det lidt om.
Trist.
-Bean? -Hvad?
Et spørgsmål. Smid mig ikke ud ad vinduet.
Det er ikke et spørgsmål.
Smid mig ikke ud ad vinduet? Jeg har et mere.
Jeg kan være din spion på teateret.
Heller ikke et spørgsmål.
En lille fyr ryger vist ud ad vinduet.
Jeg hader jer!
KONGEN & MIG
Jeg kan ikke læse, men flotte kruseduller.
Jeg kan ikke lide de spidse.
Vi starter prøven. Første akt, scene to, Zog og Dagmar.
Skrevet og instrueret af Wymond Petty.
Vent, tager du æren?
Er du utilfreds,
søger slagteren Kotelet Nummer To.
Kotelet Nummer To? Jeg har da hovedkasserollen!
Så værsgo.
Ingen digter har skrevet om så sublime fornøjelser.
Mit prægtige rige, et festmåltid for mine øjne.
Min prægtige brud, en brunch for min sjæl.
For min sjæl.
Dagmar ind!
Hent en læge. Nu!
Jeg har set den slags før. Død.
Sin generations dygtigste skuespiller, ramt under sin første prøve.
Jeg tror, det var bly-sminken.
Det siger du altid.
Tag tøjet af ham, og smid liget ud.
Glem ikke parykken.
Arme mig! Hvem skal nu være min Dagmar?
Det var uventet.
Chauffør, stands! Stands, siger jeg.
Hvad er det for noget smuds?
Er det religiøst smuds?
Værre. Det er sekulært smuds. Og se! Deres næser rører hinanden.
Hvad?
Harmløst gramseri.
Intet ved denne sag er harmløst.
Opdager kongen det, bliver han rasende.
Er det så slemt at lade de fjolser åbenlyst håne kronen?
Det svære er at skelne mellem,
hvad der er rigtigt for kongen og for riget.
Hele grundlaget for vores hemmelige forening.
Det og sexbingo hver tirsdag i kælderen.
Det stykke kan blive vores redning.
Jeg fortæller ham det ikke.
Jeg er blevet slået fem gange i dag.
Jeg sender en budbringer, han kan skyde.
Skandaløst! Det kan jo ikke kaldes teater.
En gang opdigtet pladder,
der skal aflede bønderne fra deres usle liv.
Det har vi jo religion til!
Det er forræderi.
De gør grin med kongefamilien, kongeriget
og først og fremmest Dem, Deres Majestæt.
Mig? Håner de mig? Hvad har jeg da gjort?
Bortset fra at råbe, dolke,
slå, kradse og kaste med mudder?
Slet ingenting, herre.
Jeg vil se det med mine egne øjne.
Hvor ser jeg det?
I teateret, klokken 20 i aften.
Teateret? Godt, men jeg tager min bue med.
Flot skudt, herre. Lige i milten.
"En beordret opførelse"?
Ja. Jeres næste og formentlig sidste forestilling overværes af kongen.
Han vil afgøre, hvorvidt værket er forræderisk
og afsige en dom.
Nå, så det er ikke så slemt.
Hvad er dommen for forræderi?
Et par smæk i nummeren?
For det kan jeg ikke klare.
Jeg sagde jo, at jeg ikke ville se flere tulipaner!
Nogensinde!
Du er væk. Slettet fra dette sted.
Du er aldrig sket.
Herre?
Det er showtime.
Jeg henter lige mit operasæt.
Kom så.
Hvor er det frustrerende.
Jeg er verdens eneste forfatter,
som må se hjælpeløst til, mens idioter ødelægger mit værk.
Hvorfor er vi så her og ikke på mit værtshus?
Fordi jeg elsker den her drik. Denne meget bitre drik.
Nå, venner, så er det igen tid til Amatøraften.
Giv en nytilkommen en lunken velkomst.
Vi kalder hende Fregne bag hendes ryg. Min nye ven, Bean.
Hvad? Glem det.
Gør det.
Gør det...
Ja ja, klap nu i.
Gør det.
Nå? Kom dog i gang!
Se, der er mit hus!
Et stykke med hvem i hovedrollen?
Hvad fanden er det?
Det er mig, jeres royale konge!
Gud, det er jo en gris!
Godaften. Hej.
Jeg hader Dreamland.
Jeg hader de overfyldte pesthuller.
Jeg hader sidst på natten, når man er skidefuld
og må vakle hele vejen hjem op ad bakke.
Men ved I, hvad jeg ikke hader? De fleste af jer.
Jeg tror, at inderst inde, under alt skidtet og sveden og olien og mudderet,
og hvad det end er, I er smurt ind i, er I flinke og anstændige mennesker.
I gør bare tåbelige ting
som at efterlade jeres børn i den Forheksede Skov.
De overlever ikke.
Eller at indgå væddemål, hvor et egern og en alf skal kæmpe til døden.
Gider vi virkelig se på det?
Egernet vinder jo altid.
Jeg har tabt så mange penge, fordi jeg troede, jeg ville overvære,
første gang en alf slår et egern.
Det sker jo aldrig, men vi kigger på det igen og igen.
Det er ikke fair. Ligesom det er unfair,
at jeg står på den her ubetydelige scene og taler til jer,
mens jeg ikke må krydse gaden og optræde med det stykke, jeg har skrevet.
Det opføres lige nu. For et elskeligt og sofistikeret publikum.
Du er elendig!
Tag det nu roligt. Nu har I grinet af.
Jeg beder jer pænt om lidt etikette i teateret.
Vil I ikke nok?
Vis os dine dievorter!
Er det, hvad I vil?
Så er det, hvad I skal få.
Er I klar?
Godt. Hvor kom jeg fra?
Min kære, jeg trygler dig.
Du skal på om 30 sekunder.
Han er ikke sminket. Man kan se grøn hud overalt.
Som et træ i blomst spirer min kærlighed på ny.
Dagmar er gravid.
Jeg er moden med vores lyksalige forening. Bevidn, min konge.
Gider I lige? Dagmar gik aldrig med læbestift.
Jeg beder til, at det bliver en datter, skøn som dig.
Vi kalder hende Tiabeanie, og hun bliver en dejlig prinsesse.
Eller måske bliver hun en dejlig tærte.
Vent lige lidt. Skal grisen med kronen forestille mig?
Som ekstranummer hugger vi hovedet af jer!
Min far siger, at det hedder Dreamland af en grund.
Denne gang har han ret.
For når jeg falder i søvn, har jeg mareridt om min onde mor.
Det var Oona, der var den seje.
Man værdsætter ikke sin øglestedmor,
før hun bliver til en sexet pirat, vel?
Kan I huske, da I blev til sten?
Ja, det var Oona.
Nej, det var Dagmar.
Dagmar sagde, det var Oona.
Dagmar løj.
Jeg ønskede altid, at hun var hos mig,
men den bedste omsorg, jeg har fået,
var fra en tyk fyr med et rødt overskæg.
Hun klynker om sin far.
Far havde ret. Man kan ikke flygte fra sine drømme.
Men når jeg falder i søvn i aften, vil jeg gøre modstand, uanset hvad.
Hvad laver du her, far?
Bean, du er ret god til ord oppe på den der tingest.
Det betyder ikke så meget, men det betyder meget.
Jeg kom helt i godt humør.
Jeg tror, jeg aflyser henrettelsen.
Hvad? Jeg troede, vi skulle have en lykkelig slutning. Øv.
Vent, hug ikke!
Kongen har ombestemt sig!
Nå, der er ingen skade sket.
Op med humøret, Elmo. Vi fik retfærdighed
fra ingen ringere end kongen selv.
Forestillingen kan fortsætte.
Pyha.
Far, hader du ikke, at det går opad hele vejen hjem?
Jo.
Han er en heldig rad.
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve