‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫טוב, אם אין לך מה לומר...‬
‫אלוהים! מה השעה?‬
‫שלוש לפנות בוקר. זה מייאש.‬
‫יופי, אתה עדיין ער.‬
‫אני תמיד ער. שבועות שאני לא ישן.‬
‫אומרים שהודו עוזר, אבל בלעתי שניים וכלום.‬
‫למה את ערה?‬
‫סיוטים נוספים על אימא, עליך ועליי.‬
‫ניסיתי לדבר, אבל לא יצאו שום מילים.‬
‫הפה שלך היה תפור או שבכלל לא היה לך פה?‬
‫בכלל לא היה לי פה!‬ ‫איך אתה יודע כל כך הרבה?‬
‫יש סיבה שלמקום הזה קוראים דרימלנד.‬
‫משהו בטירה הזאת מעצים חלומות.‬
‫לא תוכלי לברוח מהחלומות,‬
‫אבל תוכלי לעצור סיוט‬ ‫אם תתגברי על הבעיות שגורמות לו.‬
‫הלוואי שהיית כזה חכם כל הזמן כשאתה ער.‬
‫אני יוצאת לנשום אוויר צח. לא מצליחה לישון.‬
‫תבין, אני חולמת חלומות מוזרים כשהפה שלי...‬
‫מגניב.‬
‫- התופת של לוצי‬ ‫סגור -‬
‫סגור? אבל יש לי רגשות להדחיק.‬
‫- תחנת השירה -‬
‫- בית מרקחת לקנביס -‬
‫- ברטים, בונגוס ועוד -‬
‫- גרטרוד'ס סטיינס -‬
‫- העצבניים -‬
‫בסדר, המצב הפוליטי בדרימלנד‬
‫ממש מבלבל אותי.‬
‫בהתחלה תפסו לכולם את הראש והפכו אותו לאבן.‬
‫אז ביטלו את הקללה.‬
‫מאז אני רק מנסה לתפוס ראש שוב.‬
‫זה חם!‬
‫זה אמור להיות חם.‬
‫בירה חמה ומרירה?‬
‫זה קפה. זה משקה חדש,‬ ‫כמו תה, אבל חזק ומגעיל יותר.‬
‫זה ישכיח את הצרות שלי?‬
‫לא, אבל זה יפגע בגדילה שלך.‬
‫אני בת 23, אבל עדיין מזמינה מנות ילדים.‬
‫עכשיו ספרי למירי על כל הבעיות שלך.‬
‫את ממש מוכרת לי, מירי.‬
‫אני עובדת בנוסף אצל אנשים‬
‫שלא שמים לב אליי כי הם כאלה אנוכיים.‬
‫דיברנו עלייך?‬
‫זו הייתה תחבולה!‬ ‫אמי נישאה לאבי רק כדי ללדת אותי.‬
‫היא בגדה בשנינו,‬
‫אבל עדיין רע לי כי היא אמי, את יודעת?‬
‫ואבי, כלומר, הוא בקושי...‬
‫מבינה, לכן רוב האנשים‬ ‫שותים רק אחת או שתיים.‬
‫...מסוגל להודות שהייתה קיימת.‬ ‫אבל אני סובלת מסיוטים...‬
‫כי את שומרת רגשות בלב, מבינה?‬
‫מה עוד אוכל לעשות?‬
‫תביעי אותם. איך את מכייפת?‬
‫אני...‬ ‫-חוץ מלהשתכר.‬
‫אני... לא, עשיתי את זה כי הייתי שיכורה.‬
‫אני... לא, עשיתי את זה כדי להשתכר.‬ ‫אני פתוחה להצעות.‬
‫יש אמנות, מוזיקה,‬ ‫לבישת בגדים מוזרים שתופרים לבד.‬
‫אגב, זאת ג'ודי.‬ ‫-מה המצב?‬
‫בעיקרון, כל דבר שנותן לך‬ ‫לעבד את רגשותייך ולהחלים.‬
‫את יודעת, יצירתיות.‬
‫יצירתיות?‬
‫תביטי סביב. כל האנשים האלה מביעים את עצמם.‬
‫כל זה מרשים מאוד, אבל אין לי כישרון, אז...‬
‫יש לך ידיים?‬ ‫-כן.‬
‫את יכולה לאחוז בעט?‬ ‫-כן.‬
‫אז את סופרת.‬
‫וכבר התחלתי מראש עם השכרות.‬
‫- פרק 18‬ ‫מחזה משלה -‬
‫אז מה אנחנו כותבים?‬
‫זה משהו אישי. אבל תוכלו להישאר ולצפות.‬
‫אני מתחילה.‬
‫"בילדות, צותתי לשיחה בין אבי ו..."‬
‫לא.‬ ‫-מה?‬
‫לא, כלום. התכוונתי לומר משהו,‬
‫אבל אז אמרתי,‬ ‫"אתה יודע מה? זה לא בר תיקון",‬
‫אז אולי תמשיכי.‬
‫מה רע בזה?‬
‫שום רע, באמת,‬ ‫מעבר לזה שזה גרוע. אבל תמשיכי.‬
‫די לדבר!‬
‫את בטוחה שזו המילה הנכונה?‬
‫לדעתי את מאחדת בין "מבלבל"‬ ‫לבין ל"מקלקל". זה מבלבל, אבל...‬
‫גם אני לא אוהב את זה.‬
‫חכי! אנחנו המעריצים הכי גדולים שלך!‬ ‫די לדחוף! בחייך!‬
‫אוכל לעזור לך! שמעת על שד של סופר?‬
‫גם אני יכול לעזור!‬
‫בחייך, אין מה לבקר פה בחוץ.‬ ‫אם כי הדלת הזאת מזעזעת.‬
‫אז לסופרים יש שדים?‬
‫כן, לרובם יש עשרות.‬
‫והשדים עוזרים עם כתיבה?‬
‫בטח. אנו גם גורמים לדיכאון,‬ ‫חוסר ביטחון, נדודי שינה,‬
‫התאבדות והתמכרות לסמים. חיי סופר.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫גם ככה את לא סופרת.‬
‫לא מעניין אף אחד‬ ‫מה יש לך לומר על חייך הנדושים.‬
‫סתום! אני כן!‬
‫בסדר, אתה יכול להישאר.‬
‫התחלה טובה, אבל כסופרת אמיתית,‬
‫תצטרכי לדחות דברים הרבה יותר.‬
‫תקראי את הסיפור של הבחור הזה.‬ ‫הוא כמו שלך, אבל טוב יותר.‬
‫את יודעת מה באמת יזרים לך רעיונות?‬ ‫שינה טובה וארוכה.‬
‫כן, רעיון טוב.‬
‫לא!‬
‫עוד קצת סבל למען האמנות שלך,‬ ‫ותוכלי להתחיל.‬
‫"מפוחד, אפו של האלף התכווץ בדממה,‬
‫נוצץ בשקיעה, סגול כמו אצבע שחטפה מכה".‬
‫מה סגול? האף או השקיעה?‬
‫אני כבר לא יודעת!‬
‫ולמי אכפת איך האף שלו הגיב?‬ ‫אני שונאת את זה.‬
‫חשבת לכתוב פאנפיקשן ארוטי על אגדות?‬
‫כל הכתיבה הזאת, אני רק רוצה לספר מה קרה.‬
‫אז תכתבי מחזה.‬
‫מופע יחיד של אישה?‬
‫לא! אני מנסה לעזור לקריירה שלך,‬ ‫לא לפגוע בה.‬
‫תשתגעי! את עובדת קשה כל כך‬ ‫שמגיעה לך עוגת הקינמון השישית.‬
‫עכשיו, הסצנה הזאת... היא קשה במיוחד.‬
‫אני לא בטוחה איך אנחנו...‬
‫אבא!‬
‫כשהצעת נישואים לאימא...‬
‫למה הם עוקרים את כל הצבעוניים?‬
‫אני בונה מטווח חצים.‬
‫רציתי צורת התעמלות‬ ‫שכוללת ברובה עמידה במקום.‬
‫נשמע נהדר.‬
‫אז פעם סיפרת לי‬ ‫איך הצעת נישואים לאימא. זה היה...‬
‫אני לא זוכר.‬
‫עדיין לא שאלתי אפילו.‬
‫העבר בעבר, ואין לי עניין לחיות אותו שוב.‬
‫אבל דגמר הייתה חלק מחייך, כלומר,‬ ‫מחיי שנינו, במשך 20 שנה כמעט.‬
‫אי אפשר להעמיד פנים שזה לא קרה.‬
‫אני המלך! אעשה מה שבא לי!‬
‫כמו להסתתר במחסן הכלים עד שאלך?‬
‫אולי.‬
‫אני לא צריכה עזרה מאף אחד.‬ ‫חייתי את הסיפור הזה.‬
‫הוא חלק ממני ואפיח בו חיים.‬
‫את מכאיבה לי, רעיה. לבך כאילו נאחז בקרח.‬
‫אוחז אותי יעד נשגב יותר‬ ‫מדאגותיך הפעוטות והגשמיות.‬
‫"אינך אלא פרש אחד שנפל‬
‫בקרב גדול שמתחולל הרחק מעבר להבנתך."‬
‫"למות בקרב איננו אלא מוות אחד.‬
‫למות מבגידה של אהבת אמת קשה פי מאה."‬
‫"יציאה מימין הבמה, וסוף."‬
‫בראבו! יצירה שוברת לב‬ ‫ברמת גאונות ממוצעת פלוס.‬
‫זו הייתה יצירת מופת דרמטית.‬
‫מעולם לא הרשו לי לשבת כל כך הרבה זמן.‬
‫ממש קיוויתי למותחן רפואי.‬
‫כל הכבוד. מצוין.‬
‫רוצה לחגוג עם התאבדות קטנה?‬ ‫-לא!‬
‫רק מבצע את תפקידי.‬
‫אז לאן התסריט שלך הולך עכשיו?‬ ‫לפח, לשירותים?‬
‫לדעתי צריך להעלות את זה.‬
‫זה גאוני, אבל מה אני יודעת?‬
‫האמת שלא הרבה.‬
‫- תיאטרון דרימלנד -‬
‫- נסיכת השמן ע"י פטוויג הקדוש‬ ‫גרסת הבמאי -‬
‫- משלוחים מדלת הבמה -‬
‫- דלת במה -‬
‫הנסיכה טיאביני?‬
‫רציתי לשאול אם אוכל להגיש את המחזה...‬
‫לא.‬
‫אוכל לקבוע תור ל...‬ ‫-לא.‬
‫אני רוצה לבדוק אם אוכל...‬ ‫-לא.‬
‫אפשר בבקשה להיכנס לתיאטרון?‬ ‫-לא.‬
‫למה כל שאר אנשי העולם‬
‫יכולים להיכנס מבעד לדלת מלבדי?‬
‫לא ידעת?‬ ‫-לא ידעתי מה?‬
‫לנשים אסור לעבוד בתיאטרון!‬
‫את ודאי מאוכזבת, בין, אבל למה ציפית?‬
‫בדומה למלחמה ושיפוט בתחרות יופי,‬ ‫תיאטרון הוא עבודה אצילית של גברים.‬
‫זה מגוחך. אין שום סיבה‬ ‫שנשים לא יוכלו לעסוק בתיאטרון.‬
‫זה מדרון חלקלק.‬ ‫מה השלב הבא, פרות ממין זכר?‬
‫אני, עצמי, הופעתי על הבמה.‬
‫במה אמיתית?‬
‫בימיי באוניברסיטת טווינקלטאון,‬ ‫הייתי להיט התיאטרון השנתי.‬
‫מעריציי, שנדהמו מכישרוני,‬
‫הרעיפו עליי לבנים תוצרת בית‬ ‫ועגבניות טריות ובשלות.‬
‫ימים עברו. התקופה הכי מופלאה בחיי.‬
‫שלום. הבנתי שלנשים אסור לעבוד בתיאטרון.‬
‫כן.‬
‫מה עם חזירים?‬ ‫-תיכנס.‬
‫עליי להזהיר אותך. אני מרוח בצואתי.‬
‫אמרתי שתיכנס.‬
‫שכנעת אותם להעלות את המחזה שלי?‬ ‫אלוהים, תודה!‬
‫אם כי יש תנאי אחד קטן.‬ ‫הם חושבים שזה מחזה שלי.‬
‫מה? מה זאת אומרת, "מחזה שלך"?‬
‫לא יכולתי לומר להם שאת המחזה כתבה אישה.‬
‫הקרדיט אולי שלי, אבל התשלום כולו שלך.‬
‫אתה משלם לי בי? אני לא צריכה כסף.‬
‫כתבתי את המחזה כדי להשלים‬ ‫עם משפחתי ועם עברי.‬
‫השקעתי בזה את לבי ואת נשמתי.‬ ‫אי אפשר לתת לזה מחיר.‬
‫מעליב אפילו להציע את זה.‬ ‫פשוט אקח את זה, תודה.‬
‫למרבה המזל, שכנעתי אותם לתת לי‬ ‫משהו יקר בהרבה ממזומנים.‬
‫התפקיד הראשי.‬
‫אתה מגלם אותי? הדמות שלי היא התפקיד הראשי.‬
‫נאלצתי לבצע כמה שינויים.‬
‫עצוב.‬
‫בין?‬ ‫-מה?‬
‫יש לי שאלה. אל תזרקי אותי מהחלון.‬
‫זאת לא שאלה.‬
‫אל תזרקי אותי מהחלון? יש לי שאלה נוספת.‬
‫אוכל ללכת לתיאטרון ולהיות המרגל הקטן שלך.‬
‫גם זאת לא שאלה.‬
‫לדעתי מישהו זעיר עומד לעוף מבעד לחלון.‬
‫אני שונא אתכם!‬
‫- המלך ואני‬ ‫טרגדיה רומנטית מאת מרקימר מבנטווד -‬
‫אני לא קורא, אבל אוהב את הצורות והקשקושים.‬
‫אני לא אוהבת את השפיציים.‬
‫בסדר, חזרה.‬ ‫מערכה ראשונה, סצנה שנייה, זוג ודגמר,‬
‫כתב וביים ויימונד פטי.‬
‫רגע, אתה לוקח את הקרדיט?‬
‫אם אתה לא מרוצה,‬
‫מלהקים לצלע חזיר מספר שתיים באטליז.‬
‫צלע חזיר מספר שתיים?‬ ‫אני לא סתם נתח פשוט, אני חזיר מוביל!‬
‫אם כך, אקשן.‬
‫המשוררים מעולם לא כתבו‬ ‫על תענוגות עילאיים כל כך.‬
‫ממלכתי המופלאה, סעודה לעיניים.‬
‫כלתי המהוללת, בוהוריים לנשמתי.‬
‫לנשמתי.‬
‫היכנסי, דגמר!‬
‫הזעיקו רופא מיד!‬
‫ראיתי את זה בעבר. מוות.‬
‫השחקן הטוב בדורו, מת בחזרה הראשונה שלו.‬
‫אולי בגלל איפור העופרת.‬
‫זה מה שאתה תמיד אומר.‬
‫תפשיט אותו ותזרוק את גופתו בסמטה.‬
‫אל תשכח את הפאה.‬
‫אוי לי. מי תהיה דגמר שלי עכשיו?‬
‫את זה לא חזיתי.‬
‫נהג, עצור! עצור, אמרתי!‬
‫איזו מין זימה היא זאת?‬
‫לפחות שתהיה זימה דתית.‬
‫גרוע מזה. זימה חילונית.‬ ‫ותראה! האפים שלהם נוגעים.‬
‫מה?‬
‫נראה כמו מסיבת מישושים תמימה‬
‫דבר בסיפור הזה הוא תמים.‬
‫אם המלך ישמע על זה, לא יהיה גבול לזעמו.‬
‫נורא כל כך לאפשר לשוטים האלה‬ ‫ללעוג בפומבי למלך?‬
‫הקושי נמצא בהבדלה בין‬
‫מה שנכון למלך ומה שנכון לממלכה.‬
‫זה הבסיס של האגודה הסודית שלנו.‬
‫זה וסקס בינגו בימי שלישי בערב במרתף.‬
‫המחזה הוא אולי בדיוק מה שחיפשנו.‬
‫טוב, לא אומר לו ישירות.‬
‫כבר חטפתי היום חמישה אגרופים.‬
‫אשלח שליח שהוא יוכל להרוג‬ ‫ואז שנינו נספר לו.‬
‫פשוט שערורייתי!‬ ‫אפילו אי אפשר לקרוא לזה תיאטרון.‬
‫בסך הכול קשקושים מומצאים‬
‫שמסיחים את דעת הכפריים מחייהם האומללים.‬
‫אבל לזה נועדה הדת!‬
‫זו בגידה.‬
‫הם ילעגו למשפחה המלכותית, לממלכה,‬
‫וחשוב מכול, לך, הוד מלכותו.‬
‫לי? לועגים לי? מה אני עשיתי?‬
‫מלבד הצעקות והדקירות‬
‫והסטירות והעקירות והקללות?‬
‫שום דבר, מלכי.‬
‫אני רוצה לצפות בו במו עיניי.‬
‫איפה אצפה בו?‬
‫בתיאטרון, הלילה ב-20:00.‬
‫בתיאטרון? בסדר. אבל אביא את הקשת שלי.‬
‫ירייה טובה, מלכי. ישר בטחול.‬
‫"הופעה בפקודת המלך"?‬
‫כן, להופעה הבאה,‬ ‫וסביר להניח שאחרונה, יגיע המלך.‬
‫הוא יחליט אם ההפקה הזאת היא בוגדנית‬
‫ואז יחרוץ את דינכם.‬
‫בסדר, אז זה לא סיפור רציני.‬
‫מה גזר הדין על בגידה?‬
‫כמה פליקים בטוסיק?‬
‫כי לא נראה לי שאעמוד בזה.‬
‫אמרתי להם, מספיק עם הצבעוניים!‬
‫לנצח!‬
‫נעלמת. נמחקת מפה.‬
‫את מעולם לא היית.‬
‫מלכי?‬
‫ההופעה מתחילה.‬
‫בסדר, אקח את משקפת האופרה שלי.‬
‫נלך.‬
‫זה מתסכל כל כך.‬
‫אני בטח הסופרת היחידה בעולם‬
‫שצריכה לשבת חסרת ישע‬ ‫שעה שאידיוטים הורסים את עבודתי הקשה.‬
‫למה אנחנו פה?‬ ‫תוכלי לשבת מעבר לפינה בבר שלי.‬
‫כי אני אוהבת את המשקה הזה. המשקה המר זה.‬
‫בסדר, אנשים, זו שוב השעה. ערב חובבנים.‬
‫קבלו בסגנון עצבני פושר מישהי חדשה.‬
‫אנחנו מכנים אותה "נמשים" מאחורי הגב.‬ ‫חברתי החדשה, בין.‬
‫מה? אין סיכוי.‬
‫לכי על זה.‬
‫בסדר, סתמו!‬
‫לכי על זה.‬
‫נו? קדימה כבר!‬
‫היי, תראו, הנה הבית שלי.‬
‫מחזה, בכיכובו של מי?‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫זה אני, מלככם המלכותי!‬
‫אלוהים, זה חזיר.‬
‫שלום, היי.‬
‫אני שונאת את דרימלנד.‬
‫אני שונאת את בורות המגפה ‬ ‫העולים על גדותיהם.‬
‫אני שונאת שסוף הלילה מגיע ואת שיכורה לגמרי‬
‫ואז את צריכה לדדות הביתה,‬ ‫וכל הדרך היא עלייה.‬
‫אבל יודעים מה אני לא שונאת? את מרביתכם.‬
‫אני מאמינה שעמוק בפנים,‬ ‫מתחת ללכלוך והזיעה והגריז והבוץ‬
‫וכל מה שאתה מרוח בו, אדוני,‬ ‫אתם טובי לב ומוסריים.‬
‫אתם פשוט עושים דברים מוטעים,‬
‫כמו לנטוש את ילדיכם ביער המכושף.‬
‫הם לא ישרדו.‬
‫או להמר על קרב היאבקות‬ ‫עד המוות של אלף נגד סנאי.‬
‫אנחנו באמת רוצים לצפות בזה?‬
‫חבר'ה, הסנאי תמיד מנצח.‬
‫אתם יודעים כמה כסף הפסדתי‬ ‫במחשבה שאהיה עדה לזה‬
‫שלראשונה אלף ינצח סנאי?‬
‫זה לעולם לא יקרה,‬ ‫אבל אנחנו צופים בזה שוב ושוב.‬
‫זה לא קרב הוגן.‬ ‫ואתם יודעים מה עוד לא הוגן?‬
‫העובדה שאני פה על הבמה הקטנה הזאת,‬ ‫מדברת איתכם,‬
‫אבל לא יכולה לחצות את הרחוב‬ ‫כדי לשחק במחזה שאני כתבתי.‬
‫מעלים אותו כעת, מול קהל מעריץ ומתוחכם.‬
‫אתה דפוק!‬
‫בסדר, תירגעו. כייפתם.‬
‫אני מבקש מכם בנימוס טיפת צניעות בתיאטרון.‬
‫בבקשה. אני מתחנן.‬
‫תראה לנו עטינים!‬
‫ככה אתם רוצים את זה?‬
‫ככה אתם תקבלו את זה.‬
‫הנה.‬
‫יופי. עכשיו, איפה הייתי?‬
‫אהובתי, אני מפציר בך...‬
‫- איפור -‬
‫היי, אתה עולה בעוד 30 שניות.‬
‫אבל הוא בקושי מאופר.‬ ‫עדיין רואים עור ירוק בכל מקום.‬
‫כמו עץ מלבלב, אהבתי כעת נובטת מחדש.‬
‫דגמר הרה.‬
‫הבט, אני בשלה בעקבות איחודנו המאושר.‬ ‫ראה, מלכי.‬
‫בחייכם. דגמר מעולם לא מרחה ככה אודם.‬
‫אני מתפלל כי זו תהיה בת, יפה כמוך.‬
‫נקרא לה טיאביני, והיא תהיה נסיכה נפלאה.‬
‫או אולי, במקום זאת, פאי נחמד.‬
‫היי, רק רגע. החזיר בכתר אמור להיות אני?‬
‫וכהדרן, יכרתו לכולכם את הראש!‬
‫אבי סיפר לי שיש סיבה שקוראים לה דרימלנד,‬
‫ולשם שינוי הוא צדק.‬
‫כי בכל פעם שאני נרדמת,‬ ‫אני סובלת מסיוטים על אמי הרשעה.‬
‫מסתבר שאונה הייתה המגניבה.‬
‫את לא מעריכה את אמך החורגת הלטאה‬
‫עד שהיא נהפכת לפירטית סקסית, אני צודקת?‬
‫זוכרים שכולכם נהפכתם לאבן?‬
‫כן, אונה עשתה את זה.‬
‫לא, זאת הייתה דגמר.‬
‫כן, דגמר אמרה שאונה עשתה את זה.‬
‫דגמר הייתה שקרנית.‬
‫כל חיי רק רציתי שתהיה לצדי,‬
‫אבל מסתבר שהיחס האימהי הכי טוב שקיבלתי‬
‫הגיע מאיש שמן עם שפם ג'ינג'י.‬
‫היא מתבכיינת על אבא שלה.‬
‫אבי צדק. אי אפשר לברוח מהחלומות.‬
‫אבל כשאירדם הלילה,‬ ‫לא משנה מה יקרה, אחזיר מלחמה.‬
‫מה אתה עושה פה, אבא?‬
‫את יודעת, בין,‬ ‫את די טובה עם מילים שם על הדבר.‬
‫אבא, זה חסר משמעות, אבל זה חשוב לי מאוד.‬
‫זה עושה לי מצב רוח טוב.‬
‫אולי אבטל את ההוצאה להורג.‬
‫מה? חשבתי שהלילה יהיה לנו סוף טוב. אוף.‬
‫רגע, אל תכרתו!‬
‫המלך שינה את דעתו!‬
‫טוב, לא נורא.‬
‫תתעודד, אלמו! מגנה עלינו‬
‫סמכותו של המלך בכבודו ובעצמו.‬
‫המופע שלנו ימשיך.‬
‫אלוהים.‬
‫אבא, אתה לא שונא את זה‬ ‫שכל הדרך הביתה היא בעלייה?‬
‫כן.‬
‫הבחור ההוא בר מזל.‬
‫תרגום כתוביות: סתיו נועם‬