РОЗЧАРУВАННЯ
Бідолашна Мора.
І глянь на себе, Бін. Ти використала всі свої сили.
Кілька днів розряджена.
Ґомере, Френку, Щурятнику, забирайте її.
Нехай краби бенкетують.
Агов!
Решта, складіть усі милі трупики на купу,
увечері буде вечірка.
РОЗДІЛ XLIX НАСТАЄ ТЕМРЯВА
Вибачте, спізнилися.
Нічого страшного. Усі загинули.
Добре, що спізнилися.
Мамо, менший, навіть тату, радий бачити. Немає часу на сімейні посиденьки.
Ви охороняйте печеру, а ми тим часом рятуватимемо Бін.
Ви виховали чудового хлопця, тату.
А ви виховали гарне чудовисько, Ґроґдо.
Привіт, Бін. Мені шкода, що так сталося з Морою.
Хотів би я тебе міцно обійняти, але я тут застряг.
Бін.
Бін. Бін. Біні.
Біні! Біні-Міні, королева мартіні.
Ні. Не можу. Вибачте, народ.
Бракує духу бути настирливим. Це трагедія.
Ельфо, стрибай туди і перекрий її слізні протоки
крихітними ельфійськими рученятами.
Привіт, Бін. З тобою все гаразд?
Я… я просто… Не можу уявити, як тобі зараз сумно.
Бо сам досі не можу оговтатися від смерті Живо.
Хто такий Живо?
Єдине, що варто знати — він помер, заборгувавши мені 80 баксів.
Але кого це хвилює.
Співчуваю твоїй втраті, Ельфо. Це, мабуть, дуже важко.
Крім того, я тут, щоб підбадьорити тебе. Тобто не підбадьорити.
Я втішатиму тебе у твоїй неймовірній скорботі.
Якщо ти посунеш руку,
я міг би дотягнутися й погладити тебе по лобі.
Ні? Гаразд.
Ну бо випадково вдарити свою дівчину ножем прямо в серце?
Які шанси, правда? Один до нуля?
Я не знаю. Ельфи не знають математики. Але ти розумієш, що я мелю дурниці.
Хочеш, я влуплю йому в пику цією формою для кексів?
Бін, зазвичай у цей час ти кажеш хлопцям замовкнути.
Бін.
Чуєш, Бін? Бін. Позаду тебе. Досі тужиш?
Слухай, ти маєш узяти себе в руки. Ми повинні вбити Даґмар.
Повернути трон.
Помститися за ельфів.
І провчити жалюгідного Сатану.
-А Дряпчика? -Само собою.
Народ, я пас. Ніц уже не має значення.
Ніщо вже не має значення.
Та нічого. Ти тужиш.
Але все одно.
Переможний кайф після різанини. З ним ніщо не зрівняється.
Тихо всі. Що це за пекельний шум?
Дряпчику, ти муркочеш?
Типу, це не стільки муркотіння.
А радше бурчання в животі після вчорашньої тарілки з сендвічами,
такими, з оранжевими жирними калюжками, що з них витікають. Смакота.
Ой!
Замовкни!
Ходімо. Хоч раз принесеш якусь користь.
Чув, «Костюми дешево», можна мені, типу, забрати твій трон, коли ти не повернешся?
Де моє дорогоцінне дитя?
Моя красунечка. Світло мого життя.
Я тут, тату.
Та не ти, Кіссі. Моя корона.
Друзі, підійдіть ближче. Шоко, а ти відійди.
Зараз треба сказати, що, боюся, я помираю.
Будь-яка несподіванка може призвести до розриву мого серця.
Хай ти сказишся, Шоко!
Шоко, на крок ближче, будь ласка.
Не роби цього, Шоко.
А мене за що?
Моє останнє бажання — померти в Дрімленді під владою ельфів.
А моє передостаннє бажання — тримайте Дурка подалі від мого трупа.
Ти це чув, Дурко? Я знаю, про що ти думаєш.
Дереку, моє дорогоцінне піратське дитя. Ти був таким хоробрим у бою.
Але що в тебе з обличчям?
Ух ти! У мене є шрами?
Лише емоційні.
Усе було чудово, аж тут нізвідки вилетіло гарматне ядро
і вдарило його в голову.
Коли я отямився, Мора була мертва.
А Бін була сумніша за мене, коли Слаймі з'їв того морського капітана
і помер від отруєння ромом.
Ви двоє — мої свідки,
і я присягаюся помститися за Мору, навіть якщо це буде останнє, що я зроблю.
Помститися!
-Помститися! -Помститися!
ХТО ВПУСКАЄ, ТОЙ ВИТИРАЄ
ПОТРІБНІ ТАНЦІВНИКИ ЗВЕРТАЙТЕСЯ ДО КРЕВЕТКО
МЕМОРІАЛЬНИЙ ТУНЕЛЬ ПУТЦО
За моїми точними підрахунками,
тут достатньо сиропу, щоб доставити мене до мого таємного місця призначення.
Прошу, скажіть нам.
Ні. Боюся, надто гостро відреагуєте.
Не відреагуємо.
Місяць.
-Місяць! -Місяць!
Прокляття. Тепер через тебе я в поганому…
-Гуморі. -Гуморі.
Моро, я не знаю, чи ти мене чуєш.
Хотіла б я, щоб ти повернулася, але який взагалі сенс у бажаннях?
Це все одно, що сподіватися на магію.
А магія нічого не дає.
Нічого, крім смерті і смутку, і ще карткових фокусів,
і розладу шлунку, і цього головного болю, який не проходить.
Зараз багато фізичних хвороб.
Усі й завжди хочуть магії.
Але хай мені грець, якщо вона потрапить до когось у руки.
Я знищу магію назавжди.
Гобліни.
Ви відступите вбік і дасте мені пройти в печеру.
Ма, ми гобліни?
Ну, теоретично, так. Ми світські гобліни.
А ти нікуди не підеш, мила моя.
Та ти що? Сатано, роби свою справу.
Зазирніть у мої вихори.
Викиньте з голови всі думки.
Уже.
Гобліни й татко, перенесіть себе в підземелля,
замкніть себе там, а ключ з'їжте.
-Так, Даґмар. -Так, Даґмар.
От біда!
Ходімо, Ґомере. А Сатана хай слухає рідкісні записи в жанрі ду-воп.
КРИШТАЛЕВА ПЕЧЕРА
Магію розблоковано,
скоро вона просочиться по всьому королівству.
А найкраще те, що я контролюватиму все.
Непогано для наймилішої маленької соціопатки в Мару.
Десять років.
Паршивий зачарований септик.
Голово Пендерґаста, у тебе рівень води знизився.
Дай-но я доллю.
Я живий? Сорсеріо, що тут відбувається?
Мама була права. У мені справді немає магії.
І ніколи не буде.
МАТИ
Треба сказати Бін, що магія просочується на все.
Вона не знатиме, що робити!
Агов! Злізьте з неї, чуєте, краби?
Я сказала, киш!
На що дивитеся?
Що з того, що я люблю складати черепашки в гірки,
прикрашати волосся водоростями й безутішно стогнати?
Ви ж не чули, як я стогнала, правда?
Слухай, Бін, ми знаємо, що ти досі оплакуєш Мору.
І хто б не оплакував після найкращої стрункої, пристрасної, звабливої…
Хід твоїх думок мені подобається.
Так, я закінчив. Ти збоченець. Мені від тебе моторошно.
Гаразд.
Бін, не звертай на нього уваги. Ситуація погіршується.
Тож візьми себе в руки.
Бін, магія просочується і вгору, і вниз, і назовні, і всюди.
А зважаючи на загальну дірявість цього царства,
незабаром про неї дізнаються всі.
Яке це має значення, коли її не стало? Не стало мого кохання.
Лишилося тільки це намисто, і воно кишить піщаними блохами.
Якщо магія потрапить не в ті руки,
хто знає, які невимовні жахи можуть статися? Обговорюйте.
Якби моя воля, я б перетворив усі річки на кров,
усіх багатіїв на свиней, і заборонив би сидіти.
А я лиш маленький лиходій.
Уявіть, якби нею заволоділа справді ница людина, як-от Даґмар чи Мерц.
Це був би не просто кінець світу, ми б хотіли кінця.
Мене влаштовує.
Тьху!
Я ніколи не думала, що це королівство впаде від хандри, але прошу, дожилися.
Краще перевірмо магію самі.
Тримайся, моя вбита горем подружко. Ми зараз повернемося.
Зачекайте. А де огри?
Ми заплатили їм багато батату за охорону.
Так. На маму не схоже бути ненадійною.
На основі чотирьох днів із нею.
Вилий з долонь ту зачаровану воду, ти, вродливе чудовисько.
Або зазнаєш гніву трьох зухвалих друзів.
Давай, Ельфо.
Це буде схоже на атаку дитини в підгузку.
Як ти смієш?
Вибач, я не хотіла тебе принизити, коли ти й так низенький.
Гра слів. Її треба зупинити.
-Вибач! -Ой!
Агов, Даґмар. Я тут.
Промахнулася.
Ах ти мале…
Тобі потрібна більша швабра.
Ну все. Я викажу Даґмар усе, що в мене на думці.
Вона — не моя начальниця. Я Сатана Джей Сатана-молодший.
Я боровся з Богом, Божим братом, лютеранами
і тисячами років незаконного використання мого зображення
на гелловінських масках, байкерських тату на дупах
і банках пересоленої шинки.
Треба просто зірвати пластир.
Це, до речі, теж я винайшов.
Ти впевнений, що зараз, типу, вдалий час?
Я просто буду розсудливим.
Патлата, довго, кажеш, ти вчилася?
Два тижні. Але це були більше курси барменів.
Люцику, режим відрижки.
Я перегріваюся! Зараз рвону!
Ні! Люцику!
Патлата! Ні!
Як ти посміла так вчинити з моєю дівчиною?
Саме так. Я сказав це. Патлата — моя дівчина.
Ти ж моя дівчина, так? Патлата.
Ні грама задоволення від чобота.
Мені навіть не потрібна магія, щоб здихатися тебе. Жалюгідно.
Агов! Ви! Я до вас звертаюся, пані. Лише я можу називати свого друга жалюгідним.
І знаєте що?
Через вас, мадам, бути лихим уже не так приємно.
І ви за це заплатите!
Гаразд, ти, щур летючий.
Гарна спроба, Люцику. Але настав час помирати.
Даґмар, що це ти робиш з милим, маленьким Люциком?
Здихуюся цього нещастя раз і назавжди.
Агов, Сатано, не хочеш вкоськати оцю свою гіршу половину?
ЛАВОВИЙ КОЛОДЯЗЬ
Мої щиколотки. Мої коліна! А тепер і мій виноградик!
Прямо в дупу! Це мої передсмертні слова?
Люцику! Ні!
Побачимося в пеклі, синку. Побачимося в пеклі.
А тепер послухай сюди, люба.
Я бачив кожен жах і гріх,
який тільки може спричинити брудне нутро творіння.
Війну, голод, додатки для знайомств, желейних ведмедиків.
Але всі вони бліднуть перед чорнотою, яка і є твоєю душею.
Скажи мені, Даґмар, що буде, коли ти отримаєш усе, що хочеш,
але поруч з тобою нікого не залишиться?
Тобі сподобається вічність на самоті?
Ти вважаєш себе головною лиходійкою, але ти лише тупий інструмент.
Усі подальші контакти через мого адвоката. Він також живе в пеклі.
На все добре.
Я не підписувала шлюбного контракту, ти, безнадійне!
Ще раз дякую, Ельфо. Без тебе я б не впоралася.
Знаєш що?
У відповідь на твої «дякую» я ніколи не хочу казати «прошу». Ось так!
Патлата.
З Люциком усе гаразд?
Ну, з його хвостом так.
Забери мене звідси.
Любов. Що за марна трата часу.
Я не відчувала любові з народження,
і гляньте, чого досягла.
Ельфо! Що сталося?
Даґмар щойно натовкла нам дупи.
Без тебе зараз Дрімленду не вижити.
Бін. Ти єдина, хто може зупинити твою маму.
Окрім, можливо, гігантського валуна.
Патлата, у тебе ельфійські вуха?
Я пропустила важливі події.
Слухайте, а де Люцик?
Люцик загинув, Бін.
Що? Не може бути!
І цього разу він не повернеться.
Твоя мама кинула його в старий лавовий колодязь.
Спи спокійно, милий демоне.
Якщо не зважати на крик, ти розплавився з гідністю.
Знову рай? Це несправедливо! Я хочу додому.
Люцику, ти знаєш правила.
Твоє тіло повністю розплавилося в лавовому колодязі.
Тож цього разу ти тут на віки вічні.
Припини казати: «Вічні».
На віки вічні, вічні, вічні.
Моя мати не просто лиха, вона справжня підтирка для дупи.
Бін, зараз є лише одна людина з такими ж силами, як у неї.
Ми всі ставимо на тебе, Бін.
Позичиш грошей, щоб поставити на тебе?
Бін, я зрозумів, що деякі речі в житті неминучі.
Це та частина, яка здається долею. Але як давати їм раду? Залежить від тебе.
Я знаю, це здається божевіллям, але цього разу Ельфо має рацію.
Дякую.
Патлата й Ельфо. Ще одна річ, яку я не помітила.
Ви що, закохані?
Знаєте що? Не марнуйте час, а зразу кажіть: «Я кохаю тебе».
Не переживайте, правильно це чи ні.
Киньтеся одне на одного і подивіться, чи щось вийде.
Найгірше, що може статися, — труднощі кохання.
А найкраще? Я навіть не можу це описати.
Коли я вас бачу,
всередині мене вирує щось, чого раніше не було.
До Мори. Тому що це вона, розумієте?
Зачекай. Ти вагітна русалчиним немовлям?
Ні, дурню. Я… Не… Я не це мала на увазі.
Я не думаю, що це так працює, ясно? Це не має значення.
Бо ось що я усвідомлюю зараз:
що коли ти знайшов справжнє кохання, воно вже тебе не покине.
Ніколи. Воно назавжди з тобою.
Отже, про що ми говорили?
Даґмар краде магію.
Та якого дідька? Справді?
Я… Це те, що… Що ви…
Чого ж ви стоїте й посміхаєтеся?
Чого зразу не сказали?
Тому що ви закохані. Я розумію. Я прекрасно розумію. Ходімо.
Ти справді сумуєш за Морою, так?
А сам як думаєш?
Для тебе це все просто гра, чи не так?
Ти створив час, простір, біль і страждання лише для того, щоб задурити нам голову.
Ох, Джеррі.
Як би ти відреагував, якби я сказав, що найгірше ще попереду?
Ну все. Ти догрався.
Що в тебе там?
Це моя щаслива цеглина.
Так, Джеррі! Зроби це! Зроби-зроби-зроби!
О ні. Не треба було цього робити…
-Оце ти наробив. -Що я наробив?
Ти вбив Бога, дурню.
Можна попросити в нього прощення?
Звісно, можна. От тільки хвилину тому ти його вбив.
Тоді що мені робити?
Можна кричати щось марне в холодний, темний, безглуздий,
байдужий, а тепер і безбожний всесвіт.
Я не хотів!
-О ні. -О ні.
Що відбувається? Зараз 15.00. Це що, Темні віки?
Ого. Ми вже змирилися з тим, що зарізали свою дівчину, так?
Ні, цього разу ти мене не дістанеш.
Але яка ж ти погана мама.
Привіт, сестричко.
А Рябий що тут робить?
Я вже не моторошна маріонетка. Я моторошний хлопчик.
У тебе ж є шарніри.
Мені потрібен той, хто наглядатиме за Дрімлендом.
І ти завела дурного, малого короля.
Агов! У мене тепер і справжній мозок є. Замість старих газет.
Ти досі маріонетка, психу. Що це там стирчить у тебе з вуха?
Ні, це редакційна стаття про сьогоднішніх проблемних підлітків.
Шкода, правда. Тут могли бути ми з тобою.
Поділили б найбільшу силу, яка колись була у двох відьом.
Ти ніколи в житті нічим не ділилася.
Стій, я відьма?
Яка дуже розчаровує.
А я — запасний.
До речі, Бін, відійди трохи назад, будь ласка.
Хороша спроба, Рябий, але не варто було б убивати свою сестру.
Я її мати. Давай це зроблю я.
Ти божевільна.
Хіба?
Тобі не перемогти, Бін. Ми з тобою рівні, ти і я.
Але в мене більше досвіду.
Хіба? Бо сама подумай.
-Ти лише на кілька років старша за мене. -Що?
Ти скам'яніла в мої чотири роки. От і порахуй наумково.
Здуріти.
І ще я б сказала, що в мене значно більше досвіду
в тому, чого в тебе не буде.
Та ти що? І в чому ж?
У любові.
Я любила, й мене теж любили — Мора,
мої друзі, мій батько й Уна, прекрасна Уна,
а ще 40% моїх підданих, згідно з останнім опитуванням.
Тебе ніколи ніхто не любив, крім тебе самої.
Тож саме за цим аргументом, самозакохана маніячко,
я сильніша.
Може, я й з'явилася з цього твого підтягнутого живота,
але я тобі нічого не винна.
Гаразд, бувай.
Тату!
Давай, Біні. Ти зможеш.
Чому вони не працюють?
У мене мітла під носом палає. Іди сюди, ти.
Біні, тікай!
У своєму гніві ти, здається, постійно забуваєш одне, люба.
Мора мертва, мертва, мертва.
Бачиш, мамо? Це сила любові.
Не на одну мить. Любов — це спогади надовго після того, як вона минула.
А відчуття залишилися.
Не лише в голові, але й у серці, у всьому моєму тілі.
Скрізь, де Мора любила мене, і це дає мені сили.
Бум! Любов перемагає все! А лють допомагає.
Переклад субтитрів: Владислава Бурмістрова