Okej. Drömlandet ligger rakt ditåt.
Den här gåskanonen är värdelös.
Sluta snattra, pappa. Det blir förvirrat.
Bra skjutet, Bönis. Men du missade alla gåsarna.
Ja, bara jag inte missar Dagmar.
Är jag verkligen redo?
Raring, det är alltid en svår situation
när ens dotter vill döda sin mor.
Å andra sidan är Dagmar mitt ex. Så det jämnar ut sig.
Det som bör oroa dig är att i Drömlandet
har saker en tendens att bli levande igen.
Den här gråa intigheten är fridfull, eller hur, Bönan?
Det stilla svischandet av rotorbladen strax ovanför våra huvuden är lugnande.
Men nu är allt som det ska. Och vi är snart hemma.
Är det okej om jag slumrar lite?
Stig! Dyk! Flyg genom hålet!
Uppfattat.
Såg du? Berget anföll oss från ingenstans.
Vi håller oss till mulor. De störtar inte så ofta.
Det här är samma dimma som vi passerade nyss.
Vet du vart vi ska?
Ja, mot dimman där borta.
Inte tusan vet jag!
Vi måste vända. Jag glömde mina jordnötter i planet.
Jag åt upp dem.
Hur kom den dörren hit?
Jag vill veta om vi är innanför eller utanför.
Det kan vi ta reda på.
Hallå, släpp in oss. Eller kanske ut.
Det är du, Zøg. Kom in.
Åh, nej. Chazz.
Vad är det för ställe? Det påminner om konstskolan.
Ta dem!
DEL XLVII
TWINKLETOWN DÅRHUS
Bönan, använd dina superkrafter.
Vad är det som kittlar?
Varför funkar inte mina blixtar?
Din elektrokörtel kanske är igensatt. Jag har sand i alla kroppsöppningar.
-Det låter obehagligt. -Va?
Det blir kyligt på nätterna, men ingen fara.
Ni får en filt för värmens skull.
Om ni tycker det här är illa, tänk på resten av era liv.
Fnitter!
Hej, kungelungen. Vad är det? Är du rädd?
Nej, jag är inte rädd.
Så varför beter du dig som ett timglas?
Hej, Zøg. Hoppas du gillar
vår chefssvit för återkommande kunder,
med gratis livejazz ekande i korridorerna hela natten.
Jazz.
Lugn, pappa.
Jag ska fixa ut oss härifrån.
Andas bara så länge. Okej?
Det är som att skrika med volymen nedvriden.
Andas lugnt. Det är bara du och jag.
Hej, Bönan.
-Big Jo! -Big Jo!
Trevligt med en sån kärleksfull relation mellan far och dotter.
Det hade jag aldrig med Fläskig.
-Vad gör du här? -Bara en vanlig kidnappning,
utförd av Chazz, min gamla lärling.
Ni vet.
Så går det när man är, du vet, du.
Du har rätt, Bönan. Jag var en dålig jag.
Men sen jag började gå i terapi 14 gånger dagligen
har jag insett att det var en reaktion
på alla år av mobbning som barn.
-Var du mobbad? -Nej, jag var mobbaren.
Jag specialiserade mig på att plåga de svaga och små.
Slå, nypas, klatscha med handdukar, spotta snorkråkor, dra i öronen,
stänka vatten, kasta lera, spola huvudet i toaletten,
hälla för mycket chilisås på nåns pommes, och så vidare.
Det var ett tungt ansvar.
Så hemskt.
Men det hör till det förgångna.
Förlåt att jag skadade dig och dina små vänner.
Jag njöt oerhört av det, men det var fel.
Godtar du min ursäkt?
Ja, jag kan inte vara arg på dig, Big Jo.
Klibbig.
Svart magi.
Tiabeanie, din lurifax. Du har dolt saker för mig.
Dagmar, dina smekningar i natt var mildare än vanligt.
Gissa igen, raring.
Jag är skyldig.
Jag sov utmärkt, trots era nattliga upptåg.
Upp och hoppa. Jag har frukost.
Mums, alltså.
Bara åt mamma, inte ni, era smörare.
Om du tänker vara oförskämd, är det lika bra att dra.
Följ mig, pojkar.
Vänta lite. Har du förgiftat äggröran? Så rart.
Jag vill inte förgifta dig, bara vara din lydiga, onda dotter
och ta över världen med dig. Hoppas du gillar gröten.
Ta hit munskänken.
Munskänken dog tidigare i morse.
Hans sista ord var: "Ingen fara."
Ät.
Svälj, Turbish.
Ingen fara. Men gröten var vidbränd, Onda Bönan.
Vänta, försökte du inte förgifta mig?
Jösses! Nej, mamma.
Vad för en ond dotter är du?
Nästa gång du ger mig frukost vill jag se ändring.
Okej.
God morgon, Ers Högheter.
Sa du Högheter? Gör aldrig det.
Jag är den första drottningen,
och Onda Bönan blir min underdrottning när hon blir krönt,
vilket jag ville prata med dig om, kära du.
När du har satt på dig kronan,
kommer särskilda saker att hända för mamma.
Jag vet inte.
När den är fastskruvad på huvudet, gör det inte ont?
Det kan klia lite,
men när skruvarna sitter rätt, minns du knappt smärtan.
Du kommer bara att tänka på att vi regerar tillsammans
över den mäktigaste kraften på jorden.
Ska vi samregera?
Ja, raring. Nåja, typ 60-40.
Kan vi underkuva folk?
Vi kan underkuva vem vi vill, raring,
men mamma klarar det inte utan din hjälp.
Bara du kan bära smärtans krona. Maktens krona, menar jag.
Bara du kan frigöra magin.
Jag glömde nästan hur ful kronan är på mig. Tack.
Den drar uppmärksamheten från halsärret.
Nu ska vi klä på dig.
-Jag är klädd. -Nej, det är du inte.
Kl. 07.00, studsmatteväckning.
Alla som inte hoppar högt nog spolas med en slang med varmt kaffe.
Hej, allihop. Jag är dr Mullbär, vikarie för dr Fulton,
som slogs ihjäl igår kväll med en eldgaffel.
Innan vi börjar morgonens terapisession,
vill nån dela nåt?
Kanske vår nykomling. Garbanzo, va?
-Bönan. -Just det.
Släpp loss mig. Jag vill inte dela mina känslor med okända.
Gör inte motstånd, Bönis. Jag har grävt mig ut förut.
Vi behöver bara åratals tålamod och rätt verktyg.
Min farmors grävskalle, menar du?
Pingla på, farmor. Pingla på.
Notering: Hur många farmödrar har Fnitter?
Bönan, berätta mer.
Jag är inte som de andra galningarna.
Jag måste ut härifrån och fara till Drömlandet och döda mamma.
Jag minns när jag dödade min mor.
Jag skar bort hennes ansikte med en äppelskalare
och gjorde en komisk mask av det. Jag bär den nu.
Jag slog min mamma i nöten med en ännu äldre nöt.
Min farmor var som en mor för mig. Därför slog jag ihjäl henne sist.
Vänta lite. Hur många av er har dödat era mödrar?
Du med?
Man uppnår inte min position utan att döda sin mor.
Jag har förgäves försökt döda min mamma jättelänge.
Jag vet inte, med mina magiska krafter…
Magiska krafter? Vilka då? Jag är supernyfiken.
Av nån anledning kan jag inte
visa dem just nu, för de funkar inte,
men det är coolt när det händer.
Jag kan skjuta blixtar med händerna.
Typ… Och när de skjuter är det tjusigt. Det är rätt mäktigt.
Jag är i princip en gud.
Nu får ursäkta henne. Hon är lite knäpp. Ni vet.
Fortsätt, Bönan. Men bara om det är underhållande.
Det spelar ingen roll, även med mina krafter
kan jag nog inte döda Dagmar.
Varje gång jag försöker får hon liv igen.
Bönan, har du tänkt på att du inte har lyckats
mörda din mor för att nåt håller dig tillbaka?
Ett trauma från barndomen, kanske?
Eller nåt djupt i ditt inre, som en bebisvampyr.
Va?
Finn det som håller dig tillbaka, så kan du döda.
Tror du det?
Jag vet.
Tro mig, jag har släppt ut många galningar i samhället igen.
Chazz, till exempel.
Du vänder på det, doktorn. Jag släppte ut dig i samhället,
och jag såg vad du gjorde med dr Fulton. Du gav honom ordentligt…
Och sessionen är slut.
Men goda nyheter, det är fiskfredag i kafeterian idag.
-Hurra! -Hurra!
Lugn. Kafeterian stängde nyss.
Men ni får leka på borggården till läggdags.
-Hurra! -Hurra!
Läggdags!
Hej då!
Älskling, det viktigaste med att vara en ond drottning
är att välja en perfekt garderob.
Din klädsel måste vara både förförisk och skrämmande.
Använd urringningen. Kolla in de här.
Oj, mamma. De där axelprydnaderna säger: "Jag är din ultimata fantasi
-och värsta mardröm." -Tack, kära du.
Min klädsel säger: "Kläder är dumma, och om du kritiserar mina, dödar jag dig."
Gillar du dem?
Tja, du försökte. Och misslyckades. Men du försökte ändå. Och misslyckades.
Kom. Vi har ett kungarike att skrämma.
Det är därför jag jämt har varit taskigast mot dig, Fläskig.
För innerst inne skräms jag av hur mycket jag behöver dig.
Kan du förlåta mig?
Åh, Fläskig.
Det där är inte den riktiga Fläskig, du vet.
Jag vet. Strump-Fläskig är mer uttrycksfull.
Ja, lägg undan Fläskig nu så kör vi lite rollspelsterapi.
Var det inte det vi gjorde?
Bönan, du får låtsas vara Zøgs dotter.
Jag är ju hans dotter.
Hon är rätt duktig.
Allvarligt. Han är min pappa.
Ja, jag gjorde det med hennes mamma och så.
Fascinerande. Berätta mer. Utförligt.
Med djup, sexig röst. Och gör gärna sörplande ljud.
Herregud, sörpla inte.
Okej, Bönan. Du förstörde stämningen. Vi fortsätter.
Bönan, du spelar dig själv, och Zøg, du spelar Bönans mor.
Gärna.
Hej, älskling.
Ja. Bönan, är det nåt du vill säga till din mor?
Ja. Mamma, jag kommer nog att döda dig snart.
Va? Döda mig? Din ursnygga, sexiga, långbenta men outhärdliga hondjävul,
och vridna ursäkt för en mor? Varför, älskling?
Jag vill döda dig för att…
…du har skadat alla jag nånsin brytt mig om.
Du har förstört mitt liv.
Det här är dumt.
Troligen, men fortsätt. Gräv djupare.
Okej.
Du är världens sämsta mamma.
Men… Alltså, jag har inte alltid velat döda dig.
Jag älskade dig, särskilt när du var död.
Det var en fin tid. Men nu…
Men nu vadå, Bönan?
Men nu, om du är helvetets drottning kan jag inte bara döda dig,
för du skulle ändå finnas i mina drömmar.
Jag måste förgöra dig.
Underbart. Ett genombrott. Fortsätt.
Alltså ingen himmel för dig, och inget helvete.
Du existerar inte alls.
Och det får mig att känna…
Det får mig att känna… Jag vet inte.
Att döda sin mor är en sak,
men att utplåna henne helt skulle göra mig totalt körd.
Om jag inte kan hämta mig?
Och jag kanske inte kommer tillbaka, bokstavligen.
Tänk om jag upphör att existera genom att utplåna min mors existens?
Det var djupt.
Alltså, jag är inte hög nog för det här.
Bönis, det där är ingen uppoffring du ska göra.
Vi flyttar till Smaskensön eller nåt. Börjar om.
Det kanske är enda sättet att rädda Drömlandet. Det är möjligt.
Känns obekvämt.
Det räcker med framsteg för idag.
Ja. Min favoritdel av terapin.
Grahamskex och druvjuice. Sen meditationsdags.
Meditationsdags!
Farmor!
De här är gamla.
Kära dagbok, stämningen är dumt hoppfull när vi slår läger inför kriget
mot drottning Dagmar och hennes minimala, sexiga stridsutstyrsel.
Dagarna framför är mörka och våra allianser osäkra,
men vi samlas i detta enkla läger
där alla, vare sig alf, älva, människa,
mask, troll, drumlar, skitstövlar, inser hur kort livet är.
Se hur de stärker sig med kamratskap, brottning
och pungråttesoppa med klimp.
…drick ur.
Och den upp och ned-vända trøgen där? Det är Benji,
och ni vill inte veta vad han står upp till halsen i.
Jag ska inte ljuga. Det blir inte lätt att inta slottet.
Det blir inte kul. Många goda kommer att dö.
Men…
Nej, det är allt. Vi är rökta. Förlåt, min betoning var missvisande.
Säg nåt positivt och inspirerande, som du sa till mig, dumskalle.
Okej. Vi har ändå en viktig fördel.
Ingen bryr sig om oss.
Det har hon rätt i, gnällspikar.
Det här är ett självmordsuppdrag. Det garanterar jag. Vi ses i helvetet.
Jag väntar med högaffeln för att sticka er i ändan.
Nyckeln till anfallet är list.
Knäppo, med din skicklighet att krypa under jorden
leder du en skvadron upp
genom kloakerna till tronsalen underifrån. Här.
Regero, du leder alfstyrka fem och sammanträffar med Knäppo här.
Mycket bättre än min plan att dränka alla i varm kola.
Det var en dum idé. Jag älskar varm kola.
Merkimer här.
Som en högljudd och populär drömländare, vad för modig bedrift gör jag?
Sköter PR, kanske?
Kan du spåra Dagmars och Onda Bönans rörelser utan att bli för upphetsad?
Jag lovar inget.
Ni andra ställer upp er här för smyganfallet.
Bra, du har hittat nån användning för de där osålda Luci-statyetterna.
Ursäkta dig.
Folk köpte bara Alfo för att den blir en minibong.
Jag är inte en liten gummigris som Merkimer.
Kläm på mig, så fiser jag.
Du eller leksaken?
Ja. Tack för upplägget.
Killar, jag vet att det är er grej, men håll truten.
I nyckelögonblicket skiljer vi Dagmar och Bönan åt med en kil.
En bit ost?
Nej, farmor Meskin. Det finns ingen ost i den här planen har jag sagt.
Det finns bara våld och seger.
Våld. Det låter bra.
Jag kan inte förklara det,
men när jag sa det, visste jag vad jag måste göra.
Utplåna Dagmars existens? Alltså.
Och det galna är
att jag inte ens får veta om det funkat.
Och om inte?
Det skulle göra mig sur.
Förutsatt att jag fanns, förstås.
Hon kan ha rätt, Zøg.
Ibland måste hjältar offra sig för andras överlevnad.
Och genom dina krafter är du uppenbart den som profeterats om
i historier, sånger, folklegender, limerickar och dassgraffiti.
Bönan, lyssna inte på Bus-Jo där borta.
Big Jo.
Big Bus-Jo. Man ska inte tvingas välja mellan att finnas eller rädda Drömlandet.
Raring, du måste rädda dig själv. Du är allt jag har.
Mitt enda barn jag kan dela en cigarr med.
De andra två drar in fel.
Tiabeanie, det kommer en tid då du måste välja
vem du vill leva för och vem du vill dö för.
-Mora. -Sjöjungfrun?
Vad tror du?
Klockan är tre.
Det här är DJ Chazz med skön jazz som gör dig sömnig.
Trumsolo!
GRUPPTERAPI SESSION PÅGÅR
Jag vill komma hem, ta ett bad, döda min mamma och leva vidare.
Är det för mycket begärt?
Bönan. Du har lärt dig att prata högt med dig själv.
-Bra. Vill du dela med dig? -Släpp loss mig.
Jag ska dela min näve med ditt fejs.
Är det verkligen den bästa användningen av vår tid och mitt fejs?
Du är precis som mamma, tar mig inte på allvar.
Du är visst nåt på spåren.
Hela mitt liv, vart jag än går,
hör jag hennes tvivlande röst i huvudet.
Det går inte. Har du haft en undervattenssexdröm
med din mamma kikande fram bakom ett korallrev?
Allihop.
Bra. Fortsätt. Bli arg. Bli galen. Så ska det låta.
Dagmar fick mig jämt att tro att det var nåt fel med mig.
Jag pratade inte rätt eller klädde mig kungligt eller snäste åt Bunty rätt.
Men kanske är det inget fel på mig eller nån av oss.
Jag gillar hur hon tänker.
Jag trodde aldrig på det när folk kallade mig räddare eller utvald,
för jag såg bara mig själv som ett problem.
Men vet ni vad? Jag insåg just nu, här i stolen,
att spelet alltid är riggat.
Hur många av oss knäppisar kan lyckas när folk som min mor,
och som du, jämt ändrar reglerna?
Jag är inte problemet, visar det sig. Utan du.
Intressant. Så du menar att det är auktoritetsfigurer som jag,
eller föräldrar eller poliser eller gympalärare eller körlärare
eller snäsiga hovmästare, kanske själva samhället, som är problemet?
Och eftersom det vi har inom oss skrämmer oss, det vi ser hos dig
låser vi in i fängelsehålor för att hålla dig borta från vårt medvetande.
Det är ju galet. Tur att du är på dårhuset.
Nej, vi ska vara ute
i stora världen och leva våra liv i fred,
och döda alla som försöker stoppa oss.
-Elda på, bara! -Va?
Bönan, den här ormhålan är en plats för acceptans.
Acceptera det här när jag säger åt dig att sätta dig igen.
Du säger inte åt mig vad jag ska göra.
Fattar du inte? Du har inte makt över oss längre, doktorn.
Nix. Vi är fria nu. Vi vet vilka vi egentligen är.
Jaha. Vilka är vi?
Chazz, Fnitter, Bönan har flippat ut. Det är dags för chockterapi-fest.
-Nej. Sluta. -Lugn, Bönan. Vi bara tafsar lite.
Släpp mig, era äckel.
Vrid på, syster Fnitter.
Kom igen. Mer än så.
Bönan, är du okej?
Nej, jag är väldigt irriterad.
De elektrifierar dig. Sätt igång med lite blixtar.
Gå! Knäppisar, var fria!
Sprid era mentalsjukdomar till världens alla hörn.
Jag ska bli politiker.
Låt mordvågen starta.
Vakter, rädda mig!
Pappa, stick!
Jag förtjänar inte det.
MANTELGARDEROB
Så roligt att vi är vänner nu. Kom igen, Strump-Fläskig.
Mina damer och herrar, flickor och pojkar, knäppisar och bondlurkar,
vi presenterar, för att skrämma skiten ur er,
den plikttrogna dottern till vackra drottning Dagmar.
Var redo att krypa inför prinsessan av passion, den kusliga kejsarinnan,
gudinnan med livstycke, den orättvist diskade Miss Teen Ohio,
Tiabeanie Mariabeanie de la Rochambeau Grunkwitz.
Jag menar Bönan!
Hej, nollor.
Vänta lite. Det är inte vår Bönan.
Hon har borstat håret.
Titta på hennes halsärr.
Hon är absolut uppiffad.
-Vi accepterar inte dig. -Acceptera det här.
-Vi accepterar dig! -Vi accepterar dig!
Skynda på. Du har sett dem.
Drömlandets medborgare lär inte rädda sig själva.
Fläskig.
Fläskig. Jag har bett länge att vi ska mötas igen.
Ända sen du var en övergiven bebis i Förtrollade skogen och jag räddade dig,
och övergav dig en vecka senare på platsen där jag fann dig,
och återvände tre dagar senare av skuld och du levde än,
och uppfostrade dig fast du aldrig talade
och bara glodde anklagande på mig,
har du hängett ditt liv åt att tjäna mig och demonbekämpning.
Nå, jag vill inte att du ska jobba åt mig mer.
Jag avskedar dig inte, Fläskig. Du ska bli min partner.
Har du en kniv bakom ryggen?
Nåja, nog förtjänar jag det.
Gör ett fint snitt över min strupe bara.
Fläskig.
Även äckel har känslor.
Dra oss till Drömlandet nu.
Och inga stopp för kisspauser eller varmkorv, partner.
TWINKLETOWN DÅRHUS
Titta där framme. Ser du slottet på kullen?
Vi är nästan hemma.
Drömlandet ser verkligen rart och oskyldigt och vackert ut härifrån.
Ser du den blinkande lampan där? Det är ditt sovrum.
Vad sägs, raring? Är du redo?
Jag är redo.
Sen ska vi fånga Bönan och hennes skämtsamma små vänner,
och mörda dem kallblodigt.
Får jag vara den som dödar Bönan, snälla mamma?
Vi dödar henne tillsammans, raring. Som en familj.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson