Dreamland er den veien.
Gåsegeværet er ubrukelig.
Slutt å tute, pappa. Du skaper forvirring.
Bra skutt, Beanie. Men du bommet på alle gåsene.
Ja, men jeg kan ikke bomme på Dagmar.
Pappa, tror du jeg er klar?
Det er alltid pinlig
når datteren din vil drepe moren sin.
Men Dagmar er eksen min, så det oppveies.
Det du må tenke på, er at alt i Dreamland
har en skrudd tendens til å komme til live igjen.
Det grå intet som sprer seg foran oss, er fredelig, ikke sant, Bean?
Den forsiktige svisjingen til propellen rett over hodene våre er avslappende.
Men alt er fint nå. Og vi er snart hjemme.
Kan jeg sove litt?
Klatre! Dukk! Fly gjennom det hullet!
Fikser det.
Så du det? Fjellet kom mot oss ut av det blå!
Fra nå av holder vi oss til muldyr. De krasjer ikke så mye.
Dette er er samme tåke som vi passerte i sted.
Vet du hvor vi er på vei?
Ja. Vi er på vei til tåken der borte.
Ikke faen! Jeg vet ikke.
Vi må snu. Jeg glemte peanøttene mine der vi krasjet.
Jeg spiste dem.
Hvordan kom denne døren hit?
Det jeg vil vite, er om vi er inne eller ute.
Bare én måte å finne det ut på.
Slipp oss inn. Eller kanskje ut.
Det er deg, Zøg. Kom inn.
Å nei. Chazz.
Hva slags sted er dette? Minner meg om kunstskolen.
Ta dem!
GLITTERBYEN GALEHUS
Bean, bruk superkreftene dine.
Hei. Hva er det som kiler?
Hvorfor virker ikke lynet?
Kanskje elektrokjertelen din er tett. Jeg har fortsatt sand i alle åpninger.
-Det må være ubehagelig. -Hva?
Det blir kjølig om natten, men ikke vær redd.
Jeg har et teppe som holder dere varme.
Om dere synes det er ille i kveld, bare tenk på resten av livet.
Fnise!
Halloen, kongelonge. Hva er det? Er du redd?
Nei, jeg er ikke redd.
Så hvorfor ter du deg som et timeglass?
Zøg, jeg håper du liker
sjefssuiten vår for tilbakevendende kunder,
med gratis levende jazz gjennom gangene hele natta.
Jazz.
Slapp av, pappa.
Jeg skal søren tute få oss vekk herfra.
Husk å puste imens. Greit?
Det er som roping med veldig lavt volum.
Pust, pappa. Det er bare oss to.
Hallo, Bean.
Store Jo!
Fint å se et så kjærlig forhold mellom far og datter.
Jeg hadde aldri det med Nøff.
-Hva gjør du her? -Standard kidnapping,
utført av Chazz, min tidligere praktikant.
Du kan regla.
Det er det du får for å være… Tja, deg.
Du har rett. Jeg var en dårlig meg.
Men jeg har gått i gruppeterapi 14 ganger daglig,
så jeg har innsett at jeg gikk til angrep
på grunn av alle årene med mobbing i barndommen.
-Ble du mobbet? -Nei, jeg var mobberen.
Jeg spesialiserte meg på å plage de små og svake.
Smekking, klyping, håndklesslag, snørrklyser, øreknipsing,
pyttplasking, kaste jordklumper, stappe hoder i do,
bruke for mye chilisaus på noens pommes frites og sånt.
Det var et tungt ansvar.
Så fælt.
Men det er fortid.
Jeg er lei for at jeg såret deg og de små vennene dine.
Jeg likte det veldig godt, men det var galt.
Tar du imot unnskyldningen min?
Ja. Jeg kan ikke være sint på deg, Store Jo.
Klamt.
Svartekunster.
Tiabeanie, din sleiping. Du har holdt hemmeligheter for meg.
Dagmar, kjærtegnene dine var uvanlig ømme i går kveld.
Gjett igjen, Smørblomst.
Skyldig.
Jeg sov godt, til tross for deres nattlige spillopper.
Opp og hopp. Jeg har med frokost.
Nam.
Bare til mamma, ikke smiskebrigaden.
Om du skal være slem, stikker vi.
Følg meg, gutter.
Vent. Har du forgiftet eggerøren? Så søtt.
Jeg vil ikke forgifte deg. Jeg vil være en lydig, ond datter
og ta over verden med deg. Håper du liker havregrøten.
Hent den kongelige smakeren.
Den kongelige smakeren døde tidligere i dag.
Hans siste ord var "det er trygt".
Spis.
Hele veien, Turbish.
Det er trygt. Men havregrøten din er overkokt, Slemme Bean.
Vent. Prøvde du ikke å forgifte meg?
Herregud! Nei, mamma.
Hva slags ond datter er du?
Neste gang du gir meg frokost, se til å gjøre og ikke gjøre det.
Greit.
God morgen, Deres Høyheter.
Høyhetet du oss sammen? Aldri gjør det.
Jeg er førstedronning, for pokker,
og Slemme Bean blir bare underdronning når hun er kronet,
og det vil jeg snakke med deg om, vennen.
Når du tar på deg denne kronen,
skjer det veldig spesielle ting for mamsen.
Jeg vet ikke.
Blir det ikke veldig vondt når den er skrudd fast i hodet mitt?
Det kan kile litt,
men når skruene gjør jobben sin, husker du knapt smerten.
Du vil bare tenke på at vi hersker sammen
over verdens mektigste styrke.
Skal vi herske sammen?
Ja, vennen. Tja, 60-40, omtrent.
Kan vi underkaste folk?
Vi kan underkaste den vi vil, vennen,
men mamsen klarer det ikke uten hjelp.
Bare du kan bruke smertekronen. Maktkronen, mener jeg.
Bare du kan slippe magien fri.
Hadde nesten glemt hvor stygg kronen er på meg. Takk.
Og den distraherer veldig fra arret på halsen.
Nå må vi kle på deg.
-Jeg er påkledd. -Nei.
Trampolinevekking klokka sju.
Alle som ikke hopper høyt nok, blir sprayet med varm-kaffe-slangen.
Hallo, alle sammen. Jeg er dr. Mulberry, vikar for dr. Fulton,
som ble slått i hjel i går kveld med en ildrake.
Før vi begynner morgenens gruppeterapi,
har noen noe de vil dele?
Kanskje nykommeren vår. Garbanzo?
-Bean. -Stemmer.
Slipp meg ut. Jeg liker ikke engang å snakke om følelser med kjentfolk.
Ikke kjemp, Beanie. Jeg gravde tunnel ut herfra.
Vi trenger bare årevis med tålmodighet og de rette redskapene.
Mener du bestas graveskalle?
Klirr i vinden, besta.
Notat til meg selv: Hvor mange bestemødre har Fnise?
Bean, fortell meg mer.
Jeg er ikke som de andre gærningene.
Jeg må ut herfra så jeg kan dra til Dreamland og drepe moren min.
Jeg husker da jeg drepte moren min.
Jeg skar av fjeset hennes med epleskreller,
og så laget jeg den komiske masken jeg har på meg nå.
Jeg slo moren min i kokosnøtta med en enda eldre kokosnøtt.
Bestemoren min var som en mor for meg. Derfor sparte jeg henne til slutt.
Vent. Hvor mange av dere har drept mødrene deres?
Du også?
Du kommer ikke dit jeg er nå uten å drepe en mor eller to.
Jeg har prøvd og mislyktes i å drepe moren min lenge.
Vet ikke engang om de magiske kreftene…
Magiske krefter. Hvilke? Jeg har supernysgjerrighet.
Av en eller annen grunn
kan jeg ikke vise kreftene nå, for de funker ikke,
men det er veldig kult når det skjer.
Jeg kan skyte lyn fra hendene.
Jeg bare… Og så kommer de, og det er pent. Det er ganske sterkt.
Jeg er så å si en gud.
Unnskyld henne. Hun er litt sprø.
Bean, fortsett. Men bare om det er underholdende.
Det har ikke noe å si, for selv med kreftene mine
vet jeg ikke om jeg kan drepe Dagmar.
Hun våkner til live igjen hver gang jeg prøver.
Har det falt deg inn at du ikke har lyktes
i å drepe moren din fordi noe holder deg tilbake?
Traumer tidlig i barndommen, kanskje?
Eller noe dypt i hjertet ditt, som en liten vampyr.
Hva?
Finn ut hva som holder deg tilbake, så kan du drepe.
Tror du faktisk det?
Jeg vet det.
Tro meg. Jeg har sluppet mange gærninger ut i samfunnet igjen.
Chazz, for eksempel.
Det er omvendt, doktor. Jeg slapp deg ut i samfunnet,
og jeg så hva du gjorde med dr. Fulton. Du ga ham skikkelig bank…
Tiden er ute.
Men godt nytt: Det er fiskefredag i kafeteriaen i dag.
-Jippi! -Jippi!
Ro ned. Kafeteriaen stengte for fem minutter siden.
Det er gratis teater i borggården til det er sovetid.
-Jippi! -Jippi!
Sovetid!
Ha det!
Vennen, det viktigste ved å være en ond dronning
er å velge de perfekte klærne.
Antrekkene dine må være forføreriske og skremmende samtidig.
Gjør kløften til et våpen. Se her.
Jøss, mamma. Disse skuldergreiene sier virkelig: "Jeg er din ultimate fantasi
-og verste mareritt." -Takk, kjære.
Mitt antrekk sier: "Klær er dumme", og om du kritiserer mine, dreper jeg deg.
Liker du det?
Du prøvde. Og mislyktes. Men du prøvde i det minste. Og mislyktes.
Kom igjen. Vi har et kongerike å skremme.
Det var derfor jeg alltid angrep deg mest, Nøff.
For innerst inne er jeg redd for hvor mye jeg trenger deg.
Kan du tilgi meg?
Nøff.
Du vet vel at det ikke er Nøff?
Ja. Sokke-Nøff er mye mer uttrykksfull.
Ja. Vi legger Nøff til side og tar litt rollespill-terapi.
Var det ikke det jeg gjorde?
Bean, du later som du er Zøgs datter.
Jeg er datteren hans.
Hun er ganske god.
Nei, seriøst. Han er faren min.
Ja, jeg gjorde det med moren hennes.
Fascinerende. Fortsett. I detalj.
Med dyp, sexy stemme. Lag slurpelyder om du vil.
Herregud, ikke slurp.
Greit, Bean. Du ødela stemningen. Vi går videre.
Bean, du er deg, og Zøg, du er Beans mor.
Ja vel.
Hallo, vennen.
Ja. Bean, har du noe du vil si til moren din?
Ja. Mamma, jeg kommer nok til å drepe deg snart.
Hva? Drepe meg? Din nydelige, sexy, bein- fagre, men utrolig heksete, hunndjevelske
forskrudde vitsen av en mor? Hvorfor, vennen?
Jeg vil drepe deg fordi…
Fordi du har såret alle jeg bryr meg om.
Du ødela livet mitt.
Dette er teit.
Sikkert, men fortsett. Gå dypere.
Greit.
Du er verdens verste mor.
Men… jeg har ikke alltid hatt lyst å drepe deg.
Jeg var glad i deg, spesielt da du var død.
Det var en fin tid. Men jeg bare…
Men hva nå, Bean?
Nå, om du er dronningen av helvete, kan jeg ikke bare drepe deg,
for du kan fortsatt komme inn i drømmene mine.
Jeg må tilintetgjøre deg.
Nydelig. Et gjennombrudd. Fortsett.
Det betyr ikke noe himmel eller helvete for deg.
Du vil ikke eksistere.
Og det får meg til å føle…
Det går meg til å føle… Jeg vet ikke.
Å drepe moren din er én ting,
men å tilintetgjøre henne kommer til å gjøre meg forstyrret.
Hva om jeg ikke takler det?
Og hva om jeg virkelig ikke takler det?
Hva om jeg slutter å eksistere om jeg tilintetgjør moren min?
Tunge saker.
Jeg er ikke rusa nok til dette.
Det er ikke et offer du skal måtte gjøre.
Vi flytter bare til Nam-nam-øya eller noe. Begynner på nytt.
Pappa, hva om det er eneste måte å redde Dreamland på? Det kan det være.
Ubehagelig.
Det er nok bra arbeid for i dag.
Jøss. Nå til favorittdelen min av gruppen.
Kjeks og druesaft. Og så meditasjon.
Meditasjon!
Besta!
De er tørre.
Kjære dagbok. Humøret er håpefullt mens vi slår leir på kvelden før krigen
mot dronning Dagmar og det knappe kampantrekket hennes.
Dagene foran oss er mørke, og alliansene usikre,
men vi er forent i denne ringe leiren,
der alle, om de er alver, feer, mennesker,
ormer, troll, idioter, drittsekker eller hva de nå er, aksepterer livets korthet.
Se på mens de styrker seg med vennskap, lekeslåssing
og tykk pungrotte-suppe.
…drikk opp.
Og den opp ned trøgen der borte? Det er Benji.
Du vil ikke vite hva han har opp til halsen.
Jeg skal ikke lyve. Det blir ikke lett å ta slottet.
Det blir ikke gøy. Vi kommer til å miste gode folk.
Men…
Nei, det var det. Det går til helvete. Beklager, tonen min var villedende.
Si noe positivt for å inspirere dem, som du gjorde med meg, din idiot.
Greit. Vi har én viktig fordel.
Ingen bryr seg om oss.
Hun tar ikke feil.
Dette er et selvmordsoppdrag. Det garanterer jeg. Vi sees i helvete.
Jeg skal være den med høygaffelen som stikker deg i rumpa.
Nøkkelen til angrepet er sniking.
Raro, med dine underjordiske kikke-evner,
leder du en skvadron opp
gjennom kloakkrørene til tronsalen nedenfra. Her.
Hersko, du fører Alvstyrke fem og slutter dere til Raro her.
Dette er mye bedre enn min plan om å drukne alle i varm karamell.
Det var en dum idé. Jeg elsker bare varm karamell.
Merkimer her.
Som en veldig høylytt og populær dreamlender, hva skal jeg gjøre?
Kanskje PR?
Kan du spore Dagmar og Slemme Bean uten å bli for opphisset?
Jeg lover ingenting.
Og resten stiller opp her til snikangrepet.
Bra. Du fant endelig et formål til en av de usolgte Luci-figurene.
Unnskyld.
Folk kjøpte bare den med Alvo fordi den blir en mini-bong.
Jeg er i det minste ikke en gummigris som Merkimer.
Jeg fjerter om du klemmer på meg.
Du eller leken?
Ja. Takk for oppsettet.
Jeg vet dette er deres greie, men hold kjeft.
I nøkkeløyeblikket går vi inn på snei mellom Dagmar og Slemme Bean.
En ostesnei?
Nei, bestemor Meskin. Jeg sier hele tiden at det ikke er ost i planen.
Bare vold og seier.
Vold. Jeg liker det.
Jeg kan ikke forklare,
men da jeg sa det, visste jeg hva jeg må gjøre.
Tilintetgjøre Dagmar? Jøss.
Vet du hva som er sprøtt?
Jeg er kanskje ikke her og får ikke vite om det går.
Tenk hvis ikke.
Det hadde gjort meg rasende.
Om jeg var der, så klart.
Jeg er redd hun kan ha rett, Zøg.
Helter må av og til ofre seg så andre kan overleve.
Og med kreftene dine, Tiabeanie, er det tydelig at du er den som ble spådd
i historier, sanger, folkeeventyr, limericker og uthusgraffiti.
Beanie, ikke hør på Slemme Jo der borte.
Store Jo.
Store Slemme Jo. Du burde ikke måtte velge mellom å eksistere og redde Dreamland.
Vesla, du må redde deg selv. Du er alt jeg har.
Det eneste barnet mitt jeg kan dele en sigar med.
De andre to inhalerer ikke rett.
Tiabeanie, det kommer en tid da du må velge
hvem du vil leve for, og hvem du vil dø for.
-Mora. -Havfruen?
Hva tror du?
Klokken er 03.00.
Dette er DJ Chazz med smooth-jazz for å gjøre deg søvnig.
Trommesolo!
GRUPPETERAPI PÅGÅR
Jeg vil bare dra hjem, ta et bad, drepe moren min og leve videre.
Er det for mye å be om?
Bean. Det ser ut som du har lært å snakke høyt til deg selv.
-Bra. Vil du dele? -Slipp meg ut av stolen.
Jeg deler neven min med fjeset ditt.
Er du sikker på at det er beste nytten for tiden vår og fjeset mitt?
Du er akkurat som moren min. Du tviler på meg.
Høres ut som du er inne på noe.
Hele livet mitt, overalt jeg er,
har jeg hørt henne tvile i hodet mitt.
Jeg slipper ikke unna. Har du hatt en undervannssexdrøm
der din egen mor ser på deg bak en korall?
Bare hele tiden.
Sånn ja. Følg strømmen. Vær sint. Slå deg løs. Det er det jeg snakker om.
Dagmar fikk meg alltid til å føle at det var noe galt med meg.
Jeg snakket ikke bra eller kledde meg kongelig eller glefset til Bunty riktig.
Men kanskje det er ikke er noe galt med meg eller oss.
Jeg liker det hun sier.
Jeg trodde det aldri når folk kalte meg frelser eller spesiell,
for jeg trodde jeg bare var et problem.
Men vet dere hva? Jeg innså det nå, i denne stolen,
at spillet har vært rigget hele tiden.
Hvordan skal vi raringer lykkes når folk som moren min,
folk som deg, endrer reglene hele tiden?
Jeg er ikke problemet. Du er problemet.
Interessant. Så du sier at det er autoritetsfigurer som meg
eller foreldre, politifolk, lærere, kjørelærere, sikkerhetsvakter,
eller snobbete hovmestere eller kanskje samfunnet som er problemet?
Og fordi vi er redde for det som er inni oss, det vi ser i deg,
låser vi dere inne i slike helveteshull for å holde dere ute av syne, ute av sinn.
For det er sprøtt. Det er bra du er på galehus.
Nei. Vi skal være der ute
i den store verden og leve livene våre i fred
og drepe dem som prøver å stoppe oss.
-Skru opp gasslyset. -Hva?
Bean, denne slangegropen er et aksepterende sted.
Aksepter det når jeg sier: Plant ned ræva.
Ikke si hva jeg skal gjøre med ræva mi.
Skjønner du ikke? Du har ikke makt over oss lenger, doktor.
Niks. Vi er fri nå. Vi vet hvem vi virkelig er.
Ja. Hvem er vi?
Chazz, Fnise, Bean har klikket. På tide med en sjokkterapi-fest.
-Nei. Stopp. -Ro deg ned, Bean. Vi griper deg bare.
Slipp meg, eklinger.
Gi henne støt, pleier Fnise.
Kom igjen. Mer enn det.
Bean, går det bra?
Nei. Jeg er veldig irritert.
De lader deg. Gjør zippeti-zappen.
Gå! Gærninger, vær fri!
Spre mentalsykdommene deres til alle verdenshjørner.
Jeg skal stille til politisk valg.
La drapstoktet begynne.
Vakter, redd meg.
Pappa, stikk!
Alt er ikke fortjent.
GARDEROBE
Bra vi er venner nå. Kom, Sokke-Nøff.
Mine damer og herrer, jenter og gutter, tullinger og knøler,
for deres frykt og engstelse,
den pliktoppfyllende datteren til den vakre dronning Dagmar.
Kryp for vår lidenskapelige prinsesse, ondskapens keiserinne,
gudinnen med kjolelivet, den urettferdig diskvalifiserte Miss Teen Ohio,
Tiabeanie Mariabeanie de la Rochambeau Grunkwitz.
Jeg snakker om Bean!
Hallo, tapere.
Vent litt. Det er ikke vår Bean.
Hun har børstet håret.
Og se på hals-arret.
Hun har operert seg.
-Vi aksepterer deg ikke. -Aksepter dette.
-Vi aksepterer deg! -Vi aksepterer deg!
Kan du skynde deg? Du har sett dem.
Dreamland-borgerne redder seg ikke selv.
Nøff.
Nøff. Jeg har bedt i mange måneder om at vi kunne møtes igjen.
Siden du var et forlatt barn i Den forheksede skogen og jeg reddet deg
og forlot deg selv en uke senere akkurat der jeg fant deg opprinnelig
og så kom tilbake på grunn av skyldfølelse tre dager senere, og du levde,
og jeg oppdro deg selv, selv om du aldri snakket
og bare stirret på meg med misbilligelse,
har du viet livet ditt til å tjene meg og demonlikvideringssaken.
Jeg vil ikke at du skal jobbe for meg mer.
Nei, du har ikke sparken, Nøff. Jeg vil at du skal bli partneren min.
Er det en kniv du har bak ryggen?
Jeg kan ikke si jeg ikke fortjener det.
Bare et rent snitt over halsen.
Nøff.
Selv eklinger har følelser.
Dra oss til Dreamland.
Og ikke stopp for dopauser eller grillede pølser, partner.
GLITTERBYEN GALEHUS
Se der fremme. Ser du slottet på åsen?
Vi er nesten hjemme.
Og Dreamland ser skjønt, rent og vakkert ut herfra.
Ser du det glitrende røde lyset der oppe? Det er rommet ditt.
Hva sier du? Er du klar?
Jeg er klar.
Og så fanger vi Bean og de frekke vennene hennes
og dreper dem med kaldt blod.
Kan jeg få drepe Bean, mamsen?
Vi dreper henne sammen, vennen. Som en familie.
Tekst: Heidi Rabbevåg