Alvo, du klynker enda.
Hva om Dagmar har rett?
Hadde jeg ikke dødd, ville hun ikke vært på tronen,
og vi hadde sluppet dette.
Hvorfor måtte jeg dø? Jeg er så dum.
Det er ikke din feil.
Vet du hvor mange som blir knust av automater hvert år?
Jeg har alltid ment at skjebnen er tull. Hva om den ikke er det?
Hva om skjebnen min er å være mislykket, og så dør vi alle?
Jeg tror ikke jeg kan leve med skyldfølelsen.
Du hadde vært død.
Med meg vet man aldri.
Jeg elsker deg, Mora!
Hei, du toppløse. Kan vi få i gang fiskemobilen?
Slapp av, småen.
Bean læret meg alt, hvordan man kjører den.
Dra i tauet, pappa. Samarbeid er tingen.
Vet du hvem som samarbeider bra? Du og Mora.
Dere er som damehæren jeg aldri hadde.
Ja. Det suger bare at hver gang vi er sammen,
kommer en drittsekk og skiller oss.
Sjalu havfruer, en frikshow-eier. Mora gjør det. Skjebnen.
Ja. Jeg har det samme av-og-på-styret med Ursula.
Skjebnen er den største drittsekken av alle.
Det kan du si. Hvordan takler du det?
Hvem slår du til?
Listen er lang. Tjenere, ulver, statuer,
den som står i nærheten når jeg er trist.
Ofte er det Odval.
Men det sier jeg, Beanie.
Jeg vil heller savne noen enn å aldri ha noen.
Slapp av, Zøg. Jeg skal aldri forlate deg.
-Ta-da! -Fregna. Han ordner opp.
Fregna ordner ikke noe…
-Hvorfor? -…og dermed basta.
De mentalt stabile menneskene i gondolen har talt.
Gondolen. Fine ord fra prinsesse Stilig.
Kom igjen.
En besatt liten dukkevenn skader ingen.
Jeg er uenig.
Ikke min feil at jeg er en liten trejævel.
Jeg ble skåret ut sånn.
Ikke la ham smigre deg, pappa. Dette skjer alltid.
Om eventyr har lært oss noe,
er det at dukker er det skumleste som er skapt.
Niks, Bean. Du tar feil. Det er bare at vi vil bli ekte gutter.
Med ekte håp, følelser og kniver!
-Pappa. -Aner ikke hvorfor han har kniv.
Hvor ble han av?
Ja.
Ett steg nærmere, så får ballongen smake.
Doink, doink.
Slutt. Du doinker oss alle til døde, din tosk.
Bryr det meg? Jeg er død alt. Jeg ble født død.
Verden har ingenting for meg.
Jeg satt ubevegelig i butikkvinduet til en buktaler i årevis.
Ble gjort narr av av barn og fylliker som gikk forbi. Og fulle barn.
Ja. Det var absolutt meg.
Var det deg?
Jeg fikk aldri klemmer eller kjærlighet.
Jeg fikk bare oppmerksomhet når jeg gjorde irriterende danser
og fortalte sårende blødmer.
Men jeg er ingen vits! Jeg har et hjerte og en sjel,
og jeg har merkelige, forskrudde drømmer.
Jeg lever!
-Jeg setter pris på sårbarheten. -Takk.
Men sa du ikke nettopp at du var død fem ganger?
-Ti stille. -Gjør det selv!
-Ti stille selv! -Ti stille selv!
Jeg har kniven. Nå er jeg endelig konge.
Konge på toppen av ballongen.
Jeg tror dette krever en liten seiersdans.
Fregna? Pappa?
Jeg elsker å danse.
Dans, dukke, dans.
Bra forsøk, Beanie. Men for én gangs skyld har jeg kontroll,
og nå skal vi dra tilbake til Dreamland
så jeg kan være med mamma.
-Hva? -Mamma.
Det stemmer. Jeg er broren din.
-Manipulerer du meg? -Ja!
For et forskrudd familietre.
Apropos: Hva gjorde mamma? Lå med en eik?
Dagmar lovet meg tronen da jeg var liten gutt.
Og det er ingenting du
eller den dumme faren vår kan gjøre med det.
Hører du det, Zøg?
Ja, jeg hører deg. Napp!
Du skal få angre!
Ha det moro med å drukne, Fregna!
Tre flyter, din idiot!
Hva? Jeg er tilbake til start.
Slemme Bean, om du var meg, hvor ville du skjult deg?
Niks, for innlysende.
For subtilt.
Vent. Det er en god idé.
Avkappede hode, du er et geni.
Ja da!
Nei, greit, det holder. Mamma er tilfreds.
Gå til tronen din. Sånn ja. Gå til tronen din.
Hvorfor kan ikke alle Beans venner være så samarbeidsvillige?
Dessverre har de hjerne, elskling.
Du og Luci går overens.
Kan du ikke bruke forholdet
og finne ut hvor Slemme Beans hode er?
Kan like gjerne få noe.
Men, Dag, du vet at avkappede hoder gir meg gåsehud.
Siden den sommeren de fant opp giljotinen.
Dette er ikke en forhandling. Gå.
Ja. Satan, gamle dritt, stikk.
Hør på den onde, opphissende latteren.
Hadde jeg ikke dødd, hadde ikke eklingene sittet i tronsalen.
Kanskje Mons.
Du må slutte å tenke på fortiden, Alvo.
Hva med å lære av dine feil og gå videre?
Niks, beklager.
Alvo lærer ikke av feil. Noen gang. Han er en tosk.
Luci har rett. Jeg er en tosk. Skulle gjerne visst hvem som skjøt meg.
Alle som har møtt deg, har motiv.
Det hadde ikke endret noe om du visste det.
Fortiden er fastlagt.
Du vet hva mottoet mitt er. "Gjør om på det!"
Om bare.
Følg meg, ulykkesfugl.
Jeg har en idé som er så sprø at den kan funke.
Eller tar livet av deg. Er ikke kresen.
Et voilà, mes petits treskaller.
Krystallkulen?
Gjør deg klar til tidsreise.
Tidsreise?
Nei, gutter. Ikke lurt å tulle med fortiden.
Alle bøkene sier at tidsreise er farlig,
spesielt boka til fyren som ikke er født enda.
Gi deg. Jeg er alv. Det er farlig å suge på slikkepinner,
men jeg trodde denne bare viser fortiden.
Kan den faktisk ta meg med tilbake i tid?
Det kommer noen!
Videre på slottsomvisningen vår er krystallkulerommet.
Og jenta med moppen er Moppejenta. Hun fjerner en Luci-dam.
Og der er gravide Alvo.
Jeg fikk et barn, men det var ikke et barn. Det var en burrito.
Greit. Ha det.
Hvor er Alvo?
Å nei. Se.
Skal vi vedde på om han ødelegger virkeligheten?
Jeg må uansett ikke betale.
Alvo, hva gjør du?
Er det en slags diger tyggiskule du har der?
Får jeg en slikk?
Vær så snill, Merkimer. Senk stemmen.
Hvor skal du? La meg være med på reisen.
Det er et hemmelig tidsreiseoppdrag.
Om jeg klarer dette, fikser det alt som har gått galt.
Kan jeg bli menneske igjen?
Nei. Bare det som skjedde etter…
Glem det. Ikke interessert.
Friker! Vær så snill! Greit?
Den gode nyheten er at dere ikke lenger er offer i et ondt system.
Men dere er også offisielt last. Så hysj.
DAMPELAND - UBEHAGELIG NUDISTØY GEITESKALLEØYA - DREAMLAND
Og nå dykker vi. Neste stopp: Dreamland.
-Unnskyld, kaptein Havfrue? -Hva er det?
Er det kanskje et lite problem om luken er åpen?
Hva er en luke?
Hjelp! Jeg er for lat til å svømme.
Jeg kan brukes som flyteanretning i kriser.
Ja! Strandfest på Derek-øya i kveld.
Der er den ikke, Alveskogens usynlige port.
Ser så stille og fredelig ut nå.
Vanskelig å tro at det var der jeg ble brutalt drept.
Nå må jeg dra tilbake i tid og fikse alt.
Magiske krystallkule, ta meg med tilbake til like før jeg ble drept.
Det funket. Der er jeg.
Jeg er herre over tid og skjebne.
Alvo er der ute og ødelegger romtiden.
Enkelte får all moroa.
Som jeg lengter etter dagene da et grufullt skrik var spennende.
Men jeg er gift nå, så ingenting er det.
Faktisk later kona til å nyte å gjøre meg engstelig.
Finnes det et sted her der jeg kan gjemme meg for Dagmar
og roe mine frynsete nerver?
Du har kafeteriaen…
Slottets gamle psykiatriske avdeling. For en god idé.
Vi går dit nå.
Se, Luci. Gitteret holder så mye smerte og lidelse.
For en flott lyd. Som et hjem langt hjemmefra.
Det er merkelig trøstende. Nesten hypnotisk.
Hør på stemmen min, Luci. Så jevn.
Noen har til og med satt liflig.
Du følger lyden ned, ned, ned
i de innerste krokene i sinnet ditt.
Jeg var borte etter "liflig".
Tuller bare, jeg er med igjen.
Du er fortapt uten mine trøstende ord.
Når jeg banker igjen, gjør du som stemmen min sier,
og avslører hvor Slemme Beans hode er.
Du er i min makt.
Ja, herre.
Du gjør alt jeg sier.
Ja, herre.
Ypperlig. Nå…
Ja, herre.
Ja, flott. Jeg vil at du…
Ja, herre.
-La meg fullføre… -Ja, herre.
Er du faktisk hypnotisert, eller kødder du med meg?
Ja, herre.
Jeg beordrer deg til å slutte å si "ja, herre".
Ja, herre.
-Ut! -Jeg eller Turbish, herre?
Begge! Nei, jeg trenger deg. Sitt. Jeg beordrer deg…
Ja, herre.
Har du sett burritobabyen min?
Ut!
Greit. Ha det.
Vi kommer til å dø!
Ikke jeg.
Men jeg sverger å bli hos dere alle til den siste drukner.
Se! Det er en panserpyntmamma.
Hurra, vi er reddet!
Det er ikke noen første klasse her, er det vel?
Du vet det er et sjørøverskip, ikke en redningsskøyte.
Kan vi i det minste rane dem mens vi redder dem?
Er feil å gjøre, så gjør.
Jeg er i ferd med å dø.
Etter ordre fra faren din, trekk til side, Tiabeanie.
Ingen kaller meg "Tiabeanie",
utenom bestevennene og erkefiendene mine.
Nå må jeg drepe morderen før han eller hun dreper meg.
Nå skjer det. Det kan være hvem som helst.
Odval? Han har hatet meg siden jeg kalte det tredje øyet hans "Sjelestjeler".
Turbish? Han er djevelsk smart.
Er det Pendergast? Niks, han bare står der.
Vi er et team.
-Jeg har alltid ment det. -Har du?
Jeg må handle fort. Jeg blir snart skutt.
Det var Pendergast. Han tar opp en pil.
Nei, Alvo! Snakk til meg. Alvo.
Hvem gjorde det?
Jeg gjorde det.
FÅTT NOK?
"Fått nok"? Hva tror du?
Dette er min verste fiasko til nå. Dumme pil og bue.
Ingen kan få vite om dette.
Jeg må ta med skammen i graven. Min neste grav, altså.
Jeg får dere hjem på null komma niks.
Flott. Jeg kan uansett ikke klokka.
Oona, håper det ikke er kleint at jeg er her.
Du vet, for du er Zøgs eks, og jeg er Zøgs nå.
Og han og jeg elsker som… Ja, ville bjørner.
Det var ikke kleint før du skrøt.
Zøg er mer som en venn for meg nå. Og jeg har mange sånne.
Der er en. Bonjour, Annabelle.
Kan jeg stille et spørsmål om Zøg?
Om det er om at Zøg fjerter i senga, nei. Kan ikke stoppes.
Hvorfor tror du jeg sover i tak?
Vet ikke hva som skjer når vi kommer tilbake.
Dere finner ut av det.
Zøggie er kanskje konge, men vi vet begge at han er vill i hjertet.
Ja.
Får ikke den sprø tullingen ut av hodet.
Vet du hva jeg gjør når jeg må få galskapen ut av hodet?
Du har rett. Det føles flott.
DREAMLAND DE TUSEN LUKTERS LAND
Hvordan gikk den lite kloke turen din
med krystallkulen som jeg advarte deg mot å ta?
Jeg tok ikke noe noe sted. Armene mine bøyer seg bak slik naturlig.
Du kan ikke rømme fra fortiden.
Bare se.
Det løser ikke problemet om du gjemmer deg under en bro.
Med mindre du er delvis troll.
Troll er slu.
Høres det ut som meg? Jeg tror ikke det.
Jeg vil bare snakke.
La meg være i fred.
Du sier bare "hva var det jeg sa", og det føles fælt nok.
Venner får ikke venner til å føle seg verre, om ikke du er Luci.
Han tror han er så slem, men vil du ikke klemme ham som en baby?
Hvorfor er du så lei deg? Fant du ut hvem som skjøt deg?
Det var Pendergast. Men slapp av.
Jeg drepte ham først og fikset alt, så vi trenger ikke snakke om det.
Alvo, du kan lyve for meg, men ikke lyv for deg selv.
Hvordan vet du at jeg lyver?
Fordi du og jeg fortsatt finnes i samme tidslinje.
Om du endret noe, hadde jeg visst det.
Greit. Men kan vi snakke inne?
Jeg vil ikke ydmykes foran en haug kinnposerotter.
Vi er jordekorn, din idiot.
Hold kjeft.
God kveld, Stanley, Tafse.
Jeg viser bare vennen min Satan noe jeg har skjult som jeg må avsløre.
Jeg er ikke hypnotisert. Jeg liker bare å snakke sånn.
Bare gå, mine herrer. Mi fangehull es su fangehull.
Jeg aner en million skrikende sjeler og det deiligste etterbarberingsvann.
Her, etter deg, min skjønne mørkets herre.
Det er hundrevis av avkappede hoder her.
Jeg antar det er det perfekte stedet å gjemme et.
Takk for komplimenten, Deres Håndplukkede Høyhet.
Denne veien, takk.
Der oppe, øverst i disse vaklevorne, råtnende hyllene. Slemme Beans hode.
Skal du ikke hente det til meg?
For hypnotisert til å klatre.
Jeg håper Dagmar setter pris på dette.
Alt jeg gjør for kjærligheten og for å unngå kjeft.
Høyere, mester.
Det er for høyt.
-Ned. Og så til venstre. -Venstre.
Høyre, mener jeg.
Diagonalt til venstre. Nesten fremme.
-Sånn? -Perfekt.
Slemme Beans hode var aldri her, var det vel, Luci?
Din tufs! Utrolig at du trodde
du slapp unna med den slitte hypnotiseringen.
Dra tilbake til Vaudeville, taper. Hunka-hunka.
Og så bommet pilen min, og jeg traff meg selv.
Jeg lovet meg selv at om jeg noen gang døde, skulle det være stort,
men i stedet så jeg bare teit ut.
Nei. Da de tok deg med tilbake,
så du ut som et veldig fredelig lite lik.
Jeg syntes du var så kjekk i den bitte lille glasskisten.
Jeg har vært en taper hele livet,
og nå har jeg bevis. Det er skjebnen min.
Alvo, skjebnen er ikke ekte.
Det er bare et ord menneskene fant på for å forklare alt de ikke kan styre.
Vi må ikke leve sånn. Vi er ikke mennesker.
Hva mener du med "vi er ikke"…
Bare ta ansvar for livet ditt nå.
Fortiden er ferdig, og fremtiden er ikke skapt enda.
Du kan gjøre hva du vil. Være hvem enn du vil.
Vent. Så hvorfor er du bare en…
Et medlem av renholderstaben?
Jeg venter, studerer, leser og intrigerer.
Jeg skal bli trollkvinne en dag. Kanskje den neste Tryllerio.
Vær så snill. Du har mer talent i lillefingeren din
enn Tryllerio har i hele den lubne, dvaske kroppen.
Og du har absolutt forhekset meg, Moppejenta.
Takk. Og jeg liker den du er. Veldig.
Men jeg vet at du kan bli bedre.
Du kan bli en stor kriger,
eller kanskje til og med en leder av småfolk.
Jeg tror på deg, Alvo.
Jøss, takk. Du har rett. Jeg kan gjøre alt jeg vil. Fra nå av.
Alvo, kulen.
Drit i skjebnen og den teite kulen. For en helt blank fremtid.
VENT, LA OSS SNAKKE OM DET
Du kunne brukt krystallkulen til å gå tilbake i tid
enda tidligere og hindret deg selv i å drepe deg selv.
-Hva? -Tuller. Kanskje. Sannsynligvis.
Hvem vet? Hvem bryr seg? Har det noe å si nå?
Vet du hva? Jeg føler meg fri. Fri til å gjøre hva som helst, dra hvor som helst.
Jeg kjenner igjen en knusende krystallkule når jeg hører en. Vakter!
Men vi må gjemme oss her i natt.
Et høyloft med deg er et steg opp
fra turnipssekken jeg vanligvis sover på.
Bra jobbet. Du fant alle hoder i hele riket,
men ikke det jeg vil ha.
Luci og tørråte motarbeidet meg.
For en pyse. Kom, hodeløse Bean. Det er visst opp til oss nå.
Er dette fremtiden min?
Vi kan fikse dette stedet og gjøre det til en fin B&B.
Eller kanskje Bean er tilbake når vi våkner.
Og så slår vi endelig Dagmar.
Så kan vi henge sammen for alltid og være lykkelige.
Lykke. Det trenger jeg tid til å bli vant til.
Eller kanskje alle drar av sted og gjør nye ting med nye folk,
for ingen av oss bør være alene.
Kanskje jeg drar på skumle eventyr og må overvinne det jeg er mest redd for.
Etter det gjør jeg kanskje endelig ferdig den episke romanen full av lidenskap
og mysterier som skjuler seg på høylys dag.
Jeg håper det har en lykkelig slutt. Alt kan skje, fra i morgen av.
Hva i…
Doink.
Rør øret mitt igjen, så dreper jeg deg.
Tekst: Heidi Rabbevåg