ROZČAROVÁNÍ
Elfo, proč pořád fňukáš?
Co když má Dagmar pravdu?
Kdybych neumřel, nebyla by zpátky na trůně
a my nebyli v takové bryndě.
Proč jsem jen musel umřít! Jsem takový pitomec!
To fakt není tvá chyba.
Víš, kolik lidí ročně umírá na rozdrcení automatem?
Vždycky jsem myslel, že osud je pitomost. Co když to ale je jinak?
Co když je mým osudem být taková trubka a zemřeme všichni?
S takovou vinou bych asi nedokázal žít.
Ty bys byl mrtvej taky.
U mě nikdy nevíš.
Miluju tě, Moro!
Hele, prsatko, nemoh by se ten rybomobil už pohnout?
Neboj, pizizubko.
Bean mě to naučila perfektně ovládat.
Tak fajn, popadni lano a táhni za jeden provaz.
Víš, kdo skvěle táhne za jeden provaz? Přece ty a Mora.
Vy dvě jste jako ženská armáda, kterou jsem nikdy neměl.
Akorát že vždycky, když se dáme dohromady,
přijde nějakej trotl a zase nás rozdělí.
Žárlivý mořský panny, majitel obludária… je to v ní. Prostě osud.
Podobně jsem to měl s Uršulou. Chvilku spolu, pak zas od sebe.
Osud je největší trotl ze všech.
Mně něco povídej. Co teda ale s tím?
Komu mám rozbít hubu?
Těch je dost. Sloužící, vlci, sochy,
kdokoliv je po ruce, když je mi takhle smutno.
Často je to Odval.
Ale něco ti povím, Beanie.
Radši aby mi chyběla, než abych nikdy nikoho neměl.
Neboj se, Zogu, já tě nikdy neopustím.
- Jsem tu! - Červenáček nás z toho dostane.
Ten nikoho nikam dostávat nebude.
- Cože? - Poslední slovo.
Mentálně vyrovnaní lidé v této gondole rozhodli.
Gondola! Jak vznešený výraz od vznešené princezničky Hadroušky.
No tak, Beanie.
Tahle posedlá loutka přece nikomu neublíží.
Dovoluji si nesouhlasit.
Není to má chyba, že jsem takový bastard.
Takhle mě vyřezali.
Jen se tě snaží oblbnout. Je to pořád stejný.
Jestli nás pohádky něco naučily,
pak to, že ty nejšílenější kreatury jsou vždycky loutky.
Ty to nechápeš, Bean. My prostě jen chceme být opravdoví kluci jako ostatní.
Chceme mít opravdickou naději, opravdické city a opravdické nože!
- Vidíš? - Nechápu, kde ho schovával.
Kam zmizel?
Haha.
Ještě krok, a ten balón to schytá.
Pích, pích.
Nech toho, nebo nás všechny upícháš k smrti!
Na to kašlu, já už mrtvý jsem. Mrtvý jsem se už narodil.
Tenhle svět pro mě nemá smysl.
Roky jsem seděl bez hnutí ve výloze u břichomluvce.
Děcka a opilci si ze mě dělali srandu. Nakonec i opilý děcka.
To jsem stopro byla já.
Tos byla ty?
Nikdy mě nikdo neobjal, nikdy mě nikdo nemiloval.
Všímali si mě jen tehdy, když jsem předváděl trapné tanečky
a vykládal stupidní urážlivé vtipy.
Ale já nejsem žádný vtip! Mám srdce, mám duši
a mívám zvláštní, znepokojivé sny.
Jsem živý!
- Oceňuju, jak jsi citlivý. - Díky.
Ale neřekl jsi teď asi pětkrát, že už jsi mrtvý?
- Zmlkni! - Ty zmlkni!
- Ty zmlkni!
To já jsem ten, kdo tady má nůž. Teď jsem já král.
Král na vršku balónu.
Tak to si asi říká o malý vítězný taneček.
Červenáčku? Tati?
Tanec já miluju!
Jen tancuj, tupounku.
Dobrej pokus, bejby Beanie, ale pro tentokrát to mám v rukou já.
Teď se vrátíme do Země snů
a já zas budu moct být s mámou.
- Cože? - S mámou.
Přesně tak, jsem tvůj bratr.
- To se mě snažíš vytočit? - Jo!
Tohle je rodokmen na dvě věci, fakt že jo.
To si tě udělala jak, vyspala se s dubem?
Slíbila mi trůn, už když jsem byl malý kluk.
A není nic, co byste s tím ty
nebo ten tvůj pošahaný tatíček mohli udělat.
Slyšíš, Zogu?
Ano, slyším. Škub!
Toho budete litovat!
Hezky se top, Červenáčku!
Dřevo plave, ty jelito!
Cože? Jsem tam, kde jsem začal!
Tak fajn, kdybys byla mnou, kam by ses schovala?
Moc průhledný.
Moc mazaný.
Počkat, to je skvělý!
Jsi génius, odříznutá hlavo!
Ano, to je ono!
To stačí, maminka je spokojená.
Tak šup, hezky zpátky na svůj trůn.
Proč nejsou všichni Beanini kamarádíčci takhle vstřícní?
To proto, že mají mozek, zlato.
S Lucim jste teď staří kámoši,
tak co kdybys na tom zapracoval
a dostal z něj, kde je hlava Zlé Bean?
Aspoň k něčemu bys byl.
Dag, zlato, ty víš, že z useknutých hlav jsem nesvůj.
Už od toho léta, co vynalezli gilotinu.
Nikdo se tě neptal. Jdi.
Jo, Satánku, hromádko hovínek, odpal.
Slyšíš ten rajcovní ďábelský smích?
Kdybych neumřel, nebyly by ty příšery nalezlé v trůnním sále.
No, Chlupáč nejspíš jo.
Musíš už přestat tolik lpět na minulosti.
Co takhle se poučit ze svých chyb a jít dál?
Nemožné.
Elfo se ze svých chyb nikdy nepoučí. Je k ničemu.
Luci má pravdu, jsem k ničemu. Kéž bych aspoň věděl, kdo mě střelil.
Každý, kdo tě kdy potkal, má motiv.
I kdybys to věděl, k čemu by to bylo?
Minulost nezměníš.
Já říkám: „Změň to!“
Kéž by.
Pojď se mnou, ztroskotanče.
Napadlo mě něco tak ujetého, že by to mohlo vyjít.
Nebo přitom umřeš. Beru obojí.
Voilà, mí malí tupounci.
Křišťálová koule?
Je čas projet se v čase.
Cestování v čase?
Žádný takový. S minulostí si není radno zahrávat.
Všechny knihy tvrdí, že je to nebezpečné.
Hlavně ta od toho chlápka, co se ještě nenarodil.
Prosím tě, já jsem elf. I lízátka jsou pro mě nebezpečná.
Myslel jsem, že to jen ukazuje minulost.
Vážně mě to může vrátit v čase?
Někdo jde!
Prohlídka hradu pokračuje komnatou s křišťálovou koulí.
Ta holka, co tady uklízí, je Úklida. Právě vytírá loužičku z Luciho.
A zde je těhotný Elfo.
Já už jednou děťátko měl, ale nebylo to děťátko. Bylo to burrito.
Tak jo, nashle.
Kde je Elfo?
To snad ne.
O kolik se chceš vsadit, že zničí svět?
Tak či tak, peníze nedostaneš.
KAPITOLA XLV KDO ZASTŘELIL ELFA?
Elfo, kam s tím jdeš?
To je nějaká obří žvýkačka?
Dáš mi trochu líznout?
Prosím, Merkimere, ne tak nahlas.
Tak kam máš namířeno? Rád bych se připojil k tvé výpravě.
Je to tajná výprava zpátky v čase.
Když se mi to povede propašovat ven, všechno se napraví.
Chceš říct, že bych moh být zase člověk?
Ne. Jen to, co se stalo…
Nezájem, kašlu na to.
Tiše, zrůdičky!
Dobrá zpráva, už nejste vykořisťované oběti krutého systému.
Ale oficiálně jste teď náklad, takže ticho.
STEAMLAND – OSTROV ODPORNÝCH NAHÁČŮ OSTROV KOZÍCH LEBEK – ZEMĚ SNŮ
Vzhůru ke dnu. Příští zastávka Země snů.
- Kapitáne mořská panno? - Co je?
Myslíte, že nevadí, že je poklop stále otevřený?
Jaký poklop?
Pomoc, jsem moc líný plavat!
V případě nouze mě lze použít jako nafukovací člun.
Párty začíná, všichni na Derekův ostrov!
Tak tady nejste, neviditelné brány Elfího lesa!
Vypadá tak klidně a tiše.
Nechce se mi věřit, že zrovna tady mě brutálně zavraždili.
Teď se však vrátím v čase a všechno napravím.
Kouzelná křišťálová koule času, vezmi mě přímo před tu chvíli, než mě zavraždili.
Funguje to, tamhle jsem.
Jsem pán času a osudu!
Elfo tam někde narušuje časoprostorové kontinuum.
Někdo si prostě vyžere to nejlepší.
Kde jsou ty časy, kdy mě těšil každý vyděšený výkřik.
Teď jsem ženatý a už mě netěší nic.
Manželku evidentně baví, že jsem tak vycukaný.
Copak tu není místo, kde se můžu ukrýt před Dagmar
a uklidnit si pocuchané nervy?
Zkus třeba kantýnu nebo…
Bývalé oddělení pro duševně choré, báječný nápad.
Jdeme tam.
Pohleď, Luci. Tyto mříže jsou doslova nasáklé bolestí a utrpením.
Jak krásně to zní, jako domov daleko od domova.
Je to podivným způsobem uklidňující. Téměř hypnotizující.
Slyš tón mého hlasu, Luci, tak uklidňující.
Někdo by dokonce řekl melodický.
Budeš jej následovat tam dolů
do nejniternějších hlubin své mysli.
Přestal jsem vnímat už u melodického.
Dělám si srandu, vnímám tě.
Bez mých uklidňujících slov jsi ztracen.
Až znovu ťuknu, budeš následovat můj hlas, kamkoliv ti poručí,
a odhalíš, kde se skrývá hlava Zlé Bean.
Jsi pod mou kontrolou.
Ano, pane.
Uděláš, cokoliv ti poručím.
Ano, pane.
Výtečně. Teď…
Ano, pane.
Jistě, skvěle. Chci, abys…
Ano, pane.
- Nech mě dokončit… - Ano, pane.
Jsi vážně zhypnotizovaný, nebo si se mnou hraješ?
Ano, pane.
Nařizuji ti přestat říkat „Ano, pane“.
Ano, pane.
- Zmiz odsud! - Já, či Tarbík, pane?
Oba dva! Ne, tebe potřebuju. Přikazuji…
Ano, pane.
Neviděl jste mé burrito děťátko?
Zmizni!
Já mizím.
Všichni tu zemřeme!
Hehe, já ne.
Ale přísahám, že zůstanu, dokud se neutopí poslední z vás.
Hele, máma na přídi!
Hurá, jsme zachráněni!
To asi nemá záď pro cestující první třídy, že?
Tohle je loď pirát, ne loď záchranář.
Můžeme je při tom zachraňování aspoň okrást?
To špatná věc, takže jo.
Ale ne, už umřu.
Na rozkaz tvého otce, ustup, Tiabeanie.
Nikdo mi nesmí říkat Tiabeanie,
jen nejlepší přátelé a nejhorší nepřátelé.
Teď jen zabít toho zabijáka, než zabije mě.
To je ono. Kruci, může to být kdokoliv.
Odval? Ten mě nenávidí, co jsem jeho třetí oko nazval „Zlodějem duší“.
Tarbík? Je po čertech chytrý.
Pendergast? Ne, ten tam jen tak postává.
Jsme tým.
- Vždycky jsme byli. - Vážně?
Rychle, každou chvíli mě někdo střelí.
Byl to Pendergast, teď zvedá šíp.
Elfo, ne! Mluv se mnou, Elfo!
Kdo to byl?
Já to byl.
SPOKOJENEJ?
Spokojenej? No co bys řek?
To je to nejdebilnější, co jsem kdy proved. Debilní luk a šípy.
O tomhle se nikdo nesmí dozvědět.
Tuhle ostudu si s sebou vemu do hrobu. Teda do toho příštího.
Budete doma, než spočítáš pět.
Bezva, ale stejně neumím počítat.
Oono, snad ti nevadí, že jsem tady.
Protože seš Zogova ex a on je teď se mnou.
A protože to děláme jako divoká zvířata.
Nevadí, dokud se nechlubila.
Stejně už je víc kamarád. Takových mám spoustu.
Třeba tady. Bonjour, Annabelle.
Můžu se ohledně něj na něco zeptat?
Jeho prdy v posteli? To nezastavíš.
Proč myslíš já spát na stropě?
Netuším, co se stane, až se vrátíme.
Na to přijdeš.
Zoggie je možná král, ale oba víme, jak je divoch srdcem.
To teda.
Nemůžu toho magora dostat z hlavy.
Víš, co dělám já, když je šílenost v hlavě?
Mělas pravdu, je mi skvěle.
VÍTEJTE V ZEMI SNŮ, ZEMI TISÍCŮ PACHŮ
Tak jaký byl nepromyšlený výlet časem
s křišťálovou koulí, co jsi neměl brát?
Nic jsem nikam nevzal. Ty ruce se mi takhle zkroutily samy od sebe.
Před minulostí neutečeš, Elfo.
Tak sleduj.
Schovat se pod mostem tvůj problém nevyřeší.
Pokud ovšem nejsi napůl trol.
Trolové jsou záludní a úskoční.
Jsem já snad úskočný? Nemyslím si.
Chci si jen promluvit.
Dala bys mi laskavě pokoj?
Budeš mi říkat „Já ti to říkala“, a mně už je tak nanic.
Přátelé v přátelích nevyvolávají špatné pocity. Pokud nejsi Luci.
Myslí si, jak je zlý, ale nemáš chuť ho chovat jako mimi?
Takže co tě tolik naštvalo? Zjistil jsi, kdo tě střelil?
Byl to Pendergast. Ale bez obav,
zabil jsem ho a všechno napravil, takže už není o čem mluvit.
Elfo, mně lhát můžeš, ale nelži sám sobě.
Jak víš, že lžu?
Oba přece pořád žijeme ve stejné časové rovině.
Kdybys něco změnil, věděla bych to.
Tak fajn, ale můžeme jít dovnitř?
Nechci se nechat ponižovat před bandou veverek.
My jsme čipmankové, idiote.
Trhněte si.
Dobrý večer Chmatáku, Stanley.
Chci příteli Satanovi ukázat něco, co jsem ukryl a teď chci odkrýt.
Nejsem zhypnotizovaný, jen se mi líbí takhle mluvit.
Poslužte si, pánové. Mi šatlava es su šatlava.
Cítím křik miliónů duší a nádhernou vůni vody po holení.
Až po Vás, můj milovaný Vládce temnoty.
Tady jsou stovky useknutých hlav.
Asi neexistuje lepší místo, kam ji schovat.
Díky za uznání, Vaše Výjimečná Výsosti.
Račte tudy.
Zde, na vršku této humpolácké hnijící police, hlava Zlé Bean.
Tak co kdybys mi ji podal?
Na šplhání jsem příliš zhypnotizovaný.
Snad tohle Dagmar ocení.
Co bych neudělal pro lásku a aby na mě neřvala.
Výš, pane.
To už je příliš vysoko.
- Dolů. Teď doleva. - Doleva.
Vlastně doprava.
Šikmo na západ. Už jste skoro tam.
- Tady? - Skvěle.
Ta hlava tady nikdy nebyla, že, Luci?
Ty čučko! Přece sis nemyslel,
že mě dostaneš trapnou starou hypnózou.
S tím běž do kabaretu, lamo. Hopity hop!
A pak jsem minul a trefil sám sebe.
Sliboval jsem si, že jestli někdy zemřu, má smrt bude něco.
Ale vypadal jsem jako hlupák.
Tos nevypadal. Když tě přinesli zpět,
vypadal jsi jako poklidná malá mrtvolka.
V té mrňavé skleněné rakvičce ti to fakt moc slušelo.
Celý život jsem byl jen pošahaný vrták,
a teď mám i důkaz. Je to můj osud.
Žádný osud neexistuje.
To slovo si vymysleli lidé, aby popsali to, co nedokážou ovlivnit.
My tak žít nemusíme. Nejsme lidé.
Co tím myslíš, my nejsme…
Prostě teď převezmi kontrolu nad svým životem.
Minulost už byla a budoucnost je třeba vytvářet.
Může být jakákoliv. Ty můžeš být kýmkoliv.
Ale jestli je to tak, proč ty jsi jen… však víš…
Zaměstnanec údržby?
V skrytu tiše vyčkávám, studuju, čtu, intrikuju.
Jednou budu čarodějkou. Možná příštím Kouzelníkem.
Ty máš stokrát víc talentu v malíčku,
než má Kouzelník v celém svém ochablém těle.
A rozhodně jsi okouzlila mě, Úklido.
Dík. I mně se líbí, co seš zač. Fakt moc.
Můžeš však být ještě mnohem víc.
Tam uvnitř se skrývá velký bojovník.
Možná dokonce i vůdce tvého maličkého lidu.
Já ti věřím, Elfo.
Tyjo, dík. Máš pravdu, dokážu, cokoliv budu chtít. A začnu hned teď.
Elfo, ta koule.
K čertu s osudem i s tou pitomou koulí. Budoucnost bude nepopsaný list.
JEŠTĚ MOMENT
Ačkoliv jsi tu kouli mohl použít, aby ses vrátil
ještě o kus dřív a zabránil si zabít se.
- Cože? - Dělám si srandu. Možná. Nejspíš.
Kašli na to, teď už je to jedno.
Víš co? Připadám si svobodný. Můžu dělat cokoliv, jít kamkoliv.
Poznám, když se někde rozbije křišťálová koule. Stráže!
Dnes bych radši zůstal tady.
Upřímně, s tebou na seníku je dost větší luxus
než na pytli od řepy, jak většinou spím.
Dobrá práce. Našel jsi všechny hlavy v království
kromě té, kterou hledám.
Luci a dřevomorka se spikli proti mně.
Slabochu. Pojď, bezhlavá Bean, teď je to zřejmě na nás.
Je tohle má budoucnost?
Mohli bychom to tu vypulírovat a udělat z toho fajn penzion.
Anebo až se vzbudíme, bude už Bean zpátky.
A konečně porazíme Dagmar.
Pak budeme navždy spolu a budeme šťastní.
Štěstí. Potrvá mi si na to zvyknout.
Možná zvedneme kotvy a budeme dělat nové věci s novými lidmi.
Nikdo by totiž neměl být sám.
Možná zažiju děsivá dobrodružství a budu překonávat své nejhorší obavy.
A pak možná konečně dokončím svůj epický román plný spalující vášně
a záhad, které se ukrývají všem na očích.
Snad to bude mít šťastný konec. Stát se může cokoliv. Začneme hned zítra.
To snad ne!
Pink.
Ještě jednou mi tam šáhni a zabiju tě.
Překlad titulků: Lenka Červená