EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Han sa aldrig nåt.
Alla barn har hemligheter. Men det här...
Han försökte berätta, Bill.
Han upprepade "Förlåt, mamma!"
- Gjorde han? - När han kissade på sig.
Han har inte gjort det på flera år. Gud...
Jag trodde han skämdes, men...
- Försökte han berätta, Bill? - Jag vet inte, Nance.
Vad tror han hände med pojken?
- De måste ha vetat att han inte andades. - Han var inte delaktig. Han...
- ...han tittade. - Han korsfäste honom.
För att återuppliva honom.
Jag har aldrig gillat Martins son.
Vi borde aldrig ha låtit dem leka. Han är för hårdhänt.
Tänk om det hänt Brian?
Vi tyckte båda att det var bra att Bri hade vänner.
- Kommer de ta honom ifrån oss? - Det tillåter jag inte.
Han har ett bra hem.
Hallå?
Jag har en familjegrej här, kan du säga det?
Okej.
Okej, jag kommer.
- Nu? - Gunn vill träffa mig.
Jag tar ledigt en vecka.
- En vecka? - Nance.
Vi måste få grepp om allt...
...ta reda på nästa steg.
Vad hände?
Jag är ledsen. Jag vet att jag borde vara i Atlanta.
- Jag fick ett samtal... - Inte jag.
Jag ber om ursäkt.
- Jag borde ha ringt. - Minst sagt.
Staden har bett om hjälp i veckor, och vi kastas ut inom ett dygn.
Du borde ha ringt.
Jag fick höra det från Atlantakontoret i morse.
Holdens "presentation" ogillades av kommissionären.
- Har du pratat med Holden? - Nej.
Jag frågar dig, som avdelningschef. Vad sa Holden som förolämpade dem så?
Ursäkten att det inte var en kidnappning var ett sätt att sätta punkt.
- Vad sa Holden? - Ingenting opassande.
Han lät kommissionären veta att vi söker samband.
Han sa att förövaren kunde vara en svart man.
- Det var nog hur han sa det, inte vad. - Hur menar du?
Han kan ha gett fler detaljer än vi har fog för just nu.
Intrycket från agenten i befäl i Atlanta var att Holden försökte styra utredningen
mot "riktningar staden vill undvika, åtminstone utåt sett".
- Det låter som politik. - Säg en stad utan politik.
Vi måste vara smartare än så. Om Holden trampar på politiska tår,
måste du sätta stopp...
...eller åtminstone förbereda mig på konsekvenserna.
Ja, sir. Du har rätt.
- Jag borde haft bättre koll. - De ska förstå varför vi behövs,
- inte varför de ska vara vaksamma. - Jag förstår, sir.
Det får inte upprepas, Bill.
- Kunde du inte ha ringt mig? - Det gick så snabbt.
Nån hann ringa till Gunn.
Barney sa att vi inte kunde göra nåt. Det är politik.
- Jag kan prata med Ted. - Det gör du inte.
Det var inte politik förrän du la fram obekräftade slutsatser.
- Du höll med om att förövaren är svart. - Förstår du inte hur det kan uppfattas,
när du levererar en profil utan att ha sett en brottsplats?
Nästa gång väntar du tills vi gjort förarbetet.
Förlåt att du fick höra det där.
Du ser hemsk ut.
Tack.
Jag antar att Atlantaresan blev avkortad?
Jag kan skylla på Holden,
men jag skulle hålla uppsikt och tygla honom.
Jag lät honom svepas med, imponera på folk,
- sen klev han på en mina. - Det är ett heltidsjobb.
Ja.
Jag ska sköta det bättre, men idag behöver jag lite tid.
- Familjegrej. - Är allt okej?
Ja. Du vet, bara...
- Jag kommer tillbaka imorgon. - Okej.
- Gregg och jag intervjuade Henley. - Gregg?
Ni skulle ju bli borta ett tag, och vi ville få det gjort.
- Hur gick det för honom? - Han var lite... tveksam.
- Han gjorde på sig, va? - Vi samarbetade.
Utskrifterna kommer imorgon.
Det ser jag fram emot.
- Vi kommer bli sena. - Ingen fara.
- Det börjar om två minuter. - Vi missar bara trailers.
När vi har köpt dricka och hittat platserna har vi missat mer.
- Det här känns stort. - Du körde förbi.
Ingen fara. Jag ska parkera.
Det är bara det att jag är en sån som behöver se allt.
Jag tycker om att köpa popcorn, sätta mig och se alla trailers.
- Många känner likadant. - Om du säger det.
Det kommer ta minst en minut att parkera bilen.
För jag parkerar jättelångsamt.
Vi kommer definitivt att missa nåt.
Vet du, jag har en oöppnad, medioker,
förmodligen gammal flaska Chablis i min lägenhet.
Har du?
Med skruvkork.
Hur kan jag motstå det?
Vad?
Inget.
Hade du vin?
Jag trodde att jag avrått dig från det.
Jag tänkte mig inte ditt hem så här.
Litet?
Sparsmakat.
Ditt liv verkar överflödande.
Sinnets omfång behöver inte reflekteras av ens personliga miljö.
Vem sa det?
Jag, precis nu. Kände du inte igen min röst?
Han är ljuvlig.
Ja.
Inte alls dum.
Hur ofta träffas ni?
Vi ska ses i helgen. Vi ska gå på Dukes-matchen.
- Dukes? - Den lägre basebolligan.
Saknar du honom?
Givetvis.
Men tanken på att påverka ett annat liv skrämmer mig.
Jag klarar knappt mitt eget.
Jag har ju mjölkbackar som hyllor.
Jag har riktiga hyllor. De leder inte till högre insikt.
Det du gjort kräver mod.
Jag är glad att du lever autentiskt.
Jag är glad att vara här.
Med dig.
Jag också.
Jag gillar baseboll.
Gillar du baseboll?
Jag skulle gilla det, om jag gick på en match.
Jag presenterar inte min son för dem jag dejtar.
Nej, givetvis inte.
Det är inte...
Det är ingen fara. Förlåt. Jag gick för långt.
Det handlar inte om dig. Det är bara...
Du bör inte presentera din son för främlingar.
Jag intervjuar biprodukterna av promiskuösa mödrar och det...
Jag menar inte att du är...
Kan vi backa tillbaka några minuter, till efter mitt livs bästa sex?
Innan jag bjöd mig själv till knatteligan?
Lägre serien.
Och... han skulle gilla dig.
Han har upplevt mycket, jag vill inte skrämma honom.
Inte förrän det är på riktigt.
Var det verkligen ditt livs bästa sex?
Bra räddning, historien om flatan.
Precis i rätt tid.
Jag ville få honom att känna sig accepterad.
- Det funkade. - Han nekade till att vara homosexuell.
Han var mer defensiv angående det än att bli kallad sadist.
Damen bedyrar för mycket, tycker jag.
Han nekar till mycket. Våldtäkt, tortyr, mord.
Genom att förneka inblandning i de aspekterna,
framställs han som icke-deltagande.
Det är otroligt hur han kompartmentaliserar det.
Tänk på att Henley var ett barn.
Han kanske såg sin medverkan som nåt okontrollerbart.
Han visste vad som skulle hända med offren.
Han valde att inte ingripa.
Oavsett deltagande eller ej är han skyldig.
Det är skillnad mellan framskaffning, hur överjävligt det än är, och mord.
Skillnad, men inte absolution.
Jag ursäktar honom inte. Jag undrar bara,
om en tonåring kan ansvara för en vuxens handlingar?
Han ville blidka Corll. Han var rädd för honom.
Han verkade mer fängslad av Corll än rädd.
Och därför stannade han? Blev han tänd av dödandet?
- Vet vi att han tände på det? - "Allt jag gjorde försökte jag njuta av."
Han hjälpte till att döda 20 pojkar. Hur kan man försvara det?
Jag säger bara att han var 14 år.
Kan han jämställas med Kemper och Brudos?
Utan Corlls inflytande, hade han då mördat?
Det vet vi inte.
Men han erkänner ett starkt band till en man han såg göra hemska saker.
Och som hotade honom.
Hans behov av acceptans var större än nån moralisk gräns.
Och Corll utnyttjade det.
Jag har tänkt att vi borde diskutera taktik.
Vi hade inte vetat nåt om jag inte...
- Improviserat? - Hittat på en massa skit?
Touché.
Om vi ska lära ut intervjuteknik, kan vi inte bara följa mallen.
Det som funkat hittills har varit att prata om dem.
Sir.
Henley?
Imponerande, dr Carr. Jag trodde du var Holden.
Gregg, kan du lämna oss?
Byråchef Wyman kommer om några veckor.
Jag ska ha en bjudning hos mig och jag vill att ni kommer.
Givetvis. Så gärna, Ted.
Wyman kan bli vår förkämpe i D.C.
Jag vill att ni som skapade det här berättar om det.
Ja, sir. Så det blir en jobbtillställning.
Ja, men ni ska ha roligt. Ta med Nancy.
Holden, dr Carr, ta gärna med en gäst.
Tack, sir. Det ska vi.
En sak till.
Manson är bokad.
- När? - Om tre veckor.
- Jävlar. - Vi måste planera hur vi ska bete oss.
Sa han Manson?
- Vi gör som vi brukar. - Nej.
För första gången kommer vi intervjua nån som inte har dödat.
Det kan vara av intresse att utgå från lagperspektivet.
- Manson var den obestridde ledaren. - Då tar vi den vinkeln.
Rättsläkaren bekräftar de andra barnens vittnesmål:
Brian var inte direkt delaktig i aktiviteterna
som ledde till offrets död.
Men han var närvarande och har erkänt att han föreslog korsfästningen av offret.
Han trodde Daniel skulle återuppstå...
Mrs Tench, en familj har förlorat sitt barn.
Brian agerade utan illvilja och givet hans ålder
väljer jag att inte åtala honom.
Men staten kan inte ignorera att han hade kunnat hämta hjälp,
eller berätta för er, sina föräldrar. Han valde att låta bli.
Antingen ville han undgå upptäckt, eller så förstår han inte rätt och fel.
Staten har ett ansvar att försöka förstå hans motiv
för att säkerställa att han inte utgör en fara för nån.
En fara?
Jag överlåter hans utvärdering till socialdepartementet.
- Får vi behålla honom hemma? - Ja.
Ni har tilldelats en socialarbetare och en psykolog.
Domstolen beslut kommer att baseras enbart på deras utvärderingar.
Er medverkan i processen är obligatorisk och kritisk vad gäller Brians framtid.
Socialarbetare är underbetalda och överutbildade. Bortförklara inget.
Det kommer de ogilla.
Oavsett hur högt de ber er hoppa - hoppa.
Jag trodde det räckte att visa att Brian sa sanningen.
- Vi får behålla honom hemma, Nance. - För att bli undersökt av främlingar.
En socialarbetare?
- Vi har inget val. - Han gjorde ingenting.
- Tack, Art. Jag uppskattar allt... - Jag har också barn.
Ta hand om er.
Varför sa du ingenting?
- Försvarar du inte ditt barn? - Det var ingen domstol.
Art har rätt, vi måste genomgå processen.
Det kanske är bra för Brian att prata med nån.
Han är inte defekt.
Han är inte kriminell.
Jag vet, Nance.
Han följer med oss hem.
Idag var en bra dag.
- Allvarligt? - Han är inte dålig.
Bara svårsåld?
Du har hamnat i kaninhålet.
- Missade jag nåt viktigt? - Nej. Vi skulle just prata om våra mål.
Wendy har helt rätt. Vi ska inte fråga Manson om mord.
Vi måste ta reda på hur en kortväxt, outbildad före detta fånge
övertalade medelklasstonåringar att mörda sju främlingar.
Mördarna:
Susan Atkins, 19. Manson kallade henne "Sadie".
Sjöng i kyrkokören.
Linda Kasabian, 20. Duktig student.
Vänner kallar henne en "obotlig romantiker".
Patricia Krenwinkel, 22, studerade katekesen och ville bli nunna.
Mary Brunner, 26.
Bibliotekarie.
Och Tex Watson, 24.
Toppstudent, redaktör för skoltidningen, prisad atlet.
Som en skolkatalog.
Alla kom från normala hem, tog examen, vissa gick på college.
Sen rymde alla och hamnade i Mansons familj.
Förutom Brunner, den första familjemedlemmen,
tog förvandlingen till mördare mindre än två år.
Brunner deltog inte i Tate/LaBianca-morden.
Det stämmer. Hon arresterades med Bobby Beausoleil
två dagar före Tate/LaBianca.
Paret dödade en musikproducent över droger,
men brottsplatsen är intressant.
De försökte skylla mordet på Svarta pantrarna
genom att skriva "Politiska gris" på väggen med offrets blod.
LaBiancas brottsplats.
"Död åt grisarna."
Brottsplatsen på Cielo Drive...
"Gris" skrivet med Sharon Tates blod.
Helter Skelter. Det var Mansons tema.
Åklagarens fall byggde på Mansons önskan att egga fram ett raskrig
- och kontrollera Familjen. - Hört talas om Krishna Venta?
- Nej. - Ex-fånge som sa sig vara Messias.
Han startade sin egen kyrka och predikade att samhället var korrupt.
Han förutspådde ett raskrig.
Krishna hade en hemlig plats i öknen åt sig och sina följare.
Sen, när kriget var över,
skulle de skapa en ny civilisation.
- Som Mansons plan. - Krishnas plan.
Manson tillhörde hans kyrka 1968.
Han sa: "Det är som om alltets själ fört mig hit."
Sen anslöt han sig till doktrinen och kallade den "Helter Skelter".
- Var det inte ens Mansons idé? - Lika lånad som namnet.
Han är en bluff. Men frågan kvarstår hur en sån kille...
....får såna ungar...
...att göra det där?
Har ni märkt några förändringar? Självtröstning?
Inte alls.
Läser ni för honom, mrs Tench?
Han gillar Clifford, den stora röda hunden.
Sport, mr Tench?
Han cyklar.
- Nästan utan stödhjul. - Men inga lagsporter?
Nej.
Vad gör han när han är ledsen?
Han pratar inte så mycket,
men han kommer till oss om han behöver nåt.
- Går han i allmän skola? - Ja.
- Där finns ingen stödundervisning? - Nej.
Vi har aldrig känt att han behöver... Brian är bara blyg.
Jag förstår.
Och dåligt uppförande?
Inga ovanligheter. Han får gå till sitt rum, det vanliga.
- Kroppslig bestraffning? - Aldrig.
- Finns vapen i huset? - En pistol på kontoret.
- Inlåst? - Alltid.
Brian.
Brian, kom hit.
- Det här är miss Leland. - Ms Leland.
Hej, Brian.
Bri, du kan väl gå in och läsa lite Clifford?
Jag kommer strax.
Gå nu.
Undviker han dig?
- Han har haft en tuff tid. - Ms Leland, vi älskar Brian.
- Han må vara adopterad, men han är vår. - Givetvis, mrs Tench.
Till nästa besök behöver jag födelsebevis, läkarjournal och skolrapporter.
De här förklarar själva processen.
Grundläggande säkerhetsregler.
Jag kommer dyka upp oanmäld för observation.
Vi behöver en uppförandenorm i denna miljö för att utvärdera hans framsteg.
Sen kan vi avgöra om justeringar krävs.
- Vad för justeringar? - Det vet vi inte än.
Varje fredag ska ni träffa dr Moritz. Ni måste båda närvara.
Givetvis.
Vi rapporterar till åklagaren och ger våra rekommendationer.
I slutändan fattar han alla beslut.
- Vi ses. - Ja, det gör vi.
Vi gör samma sak.
Vad då?
Går igenom brottsplatsen.
Bli inte bekväm med henne.
Hon är inte vår vän.
FBI.
- Hoppas du på en autograf? - Det är forskning.
Bli inte våt innan du kommer in.
Ni kommer få vänta lite. Han vägrar lämna cellen.
Jag är förvånad.
- Är Kemper tillgänglig? - Ska se.
Nej! Inte Kemper. Vi ska träffa Manson.
- Vi väntar. - Jag klarar det.
Fråga Kemper om han återvände till brottsplatsen.
- Det vet vi, han sa det. - Vi måste veta varför.
Jag klarar mig.
Vad ska Manson tycka om han får veta att vi pratar med Kemper?
Alla är avundsjuka på alla.
Man söker skäl
som rättfärdigar de mörka begär som styr vårt uppförande,
våra impulser, passioner, fördomar och dumheter.
Mina herrar. Vilken överraskning.
- Bill. - Ed.
Holden.
Kul att se dig, Ed.
Slå er ner.
Visste du att Holden besökte mig när jag låg på sjukhuset?
- Jag vet. - Det betydde mycket för mig.
Det är sånt vänner gör, eller hur?
Manson, alltså?
- Ryktet sprider sig. - Det är svårt att dölja nåt sånt.
Alla vet när Charlie skiter. Hörde man inte, så berättar han.
Även om nån annan sket åt honom.
Han har aldrig mördat.
Vet inte hur det känns.
- Är han inte värd vårt intresse? - "Illdåden" är ytterst mytologiserade.
Om ni vill förstå hur det gick till borde ni prata med Tex.
- Den präktige lakejen? - Ja.
- Du har rätt. - Vi har det i åtanke.
Men vi vill inte prata om Manson.
Åh.
Vad vill ni prata om?
Dig, Ed.
Jag vill fråga om nåt du sa för ett tag sen.
Om att återvända till brottsplatserna.
Varför gjorde du det?
På brottsplatsen kunde jag återuppleva det hela.
Känna samma upprymdhet, samma ofattbara utlösning.
- Det hetsade upp dig. - Ja.
Jag återupplevde även tillfredsställelsen.
Vad fick dig att återvända?
Känslan av total dominans, det fullkomliga ägandet i att döda
blir ett behov.
Behovet växer till en besatthet, tills man måste jaga igen.
Ibland kunde jag stävja behovet genom att minnas dödandet.
Man kan njuta av det när man är på samma plats.
Och om det var för mycket folk på en brottsplats?
Jag behöll småsaker. Minnen av upplevelsen.
- Polaroidbilderna. - Jag kunde hålla dem. Äga dem.
De var souvenirer.
Var det en specifik tidsperiod efter vilken "souvenirerna" inte räckte?
Är du nån på spåren, Holden?
Nån du inte kan fånga?
Stämmer det, Bill?
Vem är det? East Area Rapist? San Mateo Slasher?
I-45 Killer i Texas?
Du har hittat nån som inte hamnat i tidningarna än.
- Som bara har börjat. - Vet du nåt om en sån kille?
Givetvis.
Men jag måste få bekanta mig med fakta.
Vi kan inte diskutera utredningar, Ed.
Inte med nån.
- Du förstår säkert. - Givetvis, Bill.
Det är en krävande livsstil.
Många faktorer krävs för att lyckas.
När jag blev skickligare,
var jag noga med att se till att förutsättningarna var rätt.
Personen ni är ute efter har en överväldigande fantasi.
Fantasier om vad han gjort, vad han vill göra,
och hur han ska förbättra sig.
De drömmarna uppfyller honom.
Dikten överträffar snart verkligheten.
Hur fångar vi en fantasi?
Det går inte. Är han skicklig ser ni det aldrig.
Han lever som vem som helst, har relationer, jobbar.
Mördare kan inte hantera ett normalt liv.
De har marginaliserade uppväxter och klarar inte trycket. De gör misstag.
Allt ni vet om seriemördare kommer från dem som tillfångatagits.
Han är redo.
Ursäkta, Ed.
Ingen fara, Bill.
Har du bandutrymme för bluffen?
- Jag har extra. - Det behövs. Han är pratsam.
Jag försöker skriva min bok. Jag behöver en skrivmaskin.
- Vi ska se vad vi kan göra. - Tack, Bill. Vi ses.
En sak till.
Manson är väldigt liten.
Riktigt liten.
Stirra inte.
Sug min kuk!
Det där är min subba!
Dra åt helvete!
Borde vi prata med Tex?
Du inser att Kemper lockar in dig?
- Han är den mest trovärdige vi intervjuat. - Ribban är låg.
Om han inte angett sig själv hade han undgått upptäckt.
Han är en bra resurs.
Du köpte en ny mikrofon.
För eftervärlden.
Som en jävla kung.
Ta av handklovarna.
Allihopa.
Jag är specialagent Tench. Det här är specialagent Ford.
Det här är inget förhör, mr Manson. Du begick inte Tate-och LaBianca-morden.
Vi vill höra om relationen till din Familj.
Och hur den relationen påverkade brotten.
Varsågod.
Vi vill höra dig berätta, med egna ord, vad som hände.
Får vi spela in det här?
Vissa medlemmar har beskyllt dig för morden och sen ändrat sina utsagor.
Andra har, som alla vet, beskyddat dig.
Du tycks påverka dem från fängelset.
Oavsett vad de säger, förändras inte din historia.
För att min sanning är enkel.
- Din sanning är komplicerad. - Hur då?
Du ser det inte, men den enda sanningen är nu.
Nuet är det enda som är äkta.
Vi är intresserade av dåtiden.
Hur du träffade, påverkade, och indoktrinerade dina följare.
"Indoktrinerade." Lägg av.
Hur uppstod Familjen? Började du med tjejerna?
De ni kallar Familjen är bara barn ingen ville ha.
Ni kastade ut dem som sopor.
Jag plockade upp dem från vägrenen och sa:
- "I kärlek finns inga fel." - Kärlek? Är det vad du lärde Familjen?
Har du familj, agent Tench?
- Ja. - Ja?
Han är familjefar, med sina nycklar och pistol.
Han lär sina barn nu.
De lär sig hans åsikter och lär efterleva dem.
Och du lär dina barn.
Se på dig själv, döm de lögner du lever efter.
Barnen som attackerar med knivar, de är era barn.
- De var dina följare. Du gav dem kniven. - Ni lärde dem.
Jag lärde dem inget. Jag försökte hjälpa dem stå upp.
De stod upp, gick ut och dödade sju oskyldiga.
Så det är mitt fel? Mitt fel att era barn gör det de gör?
Era barn som ni försummar?
Ingen i Familjen agerade utan din tillåtelse.
Om ni vet så vet ni. Ni behöver inte prata med mig.
Ni måste prata med er själva.
- Vi pratar om den 9 augusti 1969. - Det ligger i det förflutna.
När det är borta är det borta.
Den sommaren sa du till Familjen: "Dags för Helter Skelter."
De skulle starta raskrig genom att mörda vita.
Det där var åklagarens påhitt. Hans rädsla.
- En reflektion av hans rädsla. - Menar du att det här aldrig hände?
Ja, jag säger att det aldrig hände. Bugliosi är ett geni.
Han fick allt en åklagare vill ha, utom bevis. Han har inga bevis!
Så han lät Linda Kasabian vittna
och hon berättar en historia om hur hon ljugit, lurats,
och gjort allt oärligt hon kan komma på.
Men det gör inget, för nu säger hon sanningen.
Hon kan ju inte ha nåt annat skäl, som immunitet för sju mord.
Menar du att hon ljög? Alla vittnen ljög?
Alla vittnen vittnade om det som var bäst för dem.
Inte om vad som var bäst för mig.
- Tror ni på den här Helter Skelter-skiten? - "Död åt grisarna." "Politiska gris."
- Det låter som en vision. - Inte alls.
Jag hade åsikter om svarta och vita och alla problem dem emellan.
Jag sa inget om att starta ett krig.
Hur blev det fokuset?
Sadie började höra meddelanden på The White Album.
Hon gav pressen material till alla perversioner de ville trycka.
Åklagaren tog Sadies version och sprang till domstolen.
"Charles Manson - världens farligaste man."
"Hippie-sektledaren som programmerade folk att döda."
I boken gör han mig så kraftfull att en blick stoppar hans klocka.
Jag låg i cellen och undrade: "Oj, är jag den de säger?"
Jag trodde det nästan själv.
Men jag stirrar på alla klockor jag ser. Och vet ni vad?
- Hur jag än stirrar, stannar de inte. - Du isolerade en grupp tonåringar i öknen.
Gav dem droger, sa att du var Gud, skickade ut dem att döda.
Bobby Beausoleil satt fängslad för mord, fattar du?
Tex och Sadie kom till mig
och sa att vi skulle mörda likadant för att få ut honom.
Du menar att morden, allt, bara var för att få Bobby Beausoleil fri?
Barnen såg på mig med hårda ögon.
Ja, era barn.
Tex Watson - helyllepojken, staden Copevilles stolthet...
Jag undvek att bråka med honom.
Så jag sa:
"Gör det din kärlek begär av dig. Jag gör det min kärlek begär."
Det han gjorde var hans val. Han får förklara sig.
För att klargöra...
Planen var deras? Du var inte ansvarig...
En man lever i sin cirkel.
Han ansvarar för sin cirkel och bara sin cirkel.
Jag minns inte att jag sa nåt som:
- "Hämta en kniv och döda alla," eller nåt. - Skitsnack.
Om jag ville kunde jag döda dig med mikrofonsladden. Med din penna.
Men jag vill älska mig själv, så jag avstår.
Du lägger det i nån annans cirkel.
Hör här. Tex?
Man visste aldrig om han tände av eller tände på.
Jag åkte till Cielo Drive och bad ett av barnen kolla om han gjort det.
Varför inte du?
Det var en brottsplats. Jag hade villkorligt.
Men du var med vid LaBianca-morden, eller hur?
Jag var tvungen.
- Tvungen? - Ja.
Tex satte sig över mig. Försökte få mig att verka svag.
Vi gjorde framsteg inom oss själva.
Vi lärde oss nya saker. Han förändrade allt.
Han gick utanför, till en egen cirkel.
Och nu vill han återgå till "Jesus älskar mig?"
Lammets blod, spelet om rätt och fel som vi har lekt i 2 000 år?
- Är rätt och fel ett spel? - Rätt eller fel finns inte, det bara är.
Det livet är, det är. Rätt och fel spelar inte in.
Så sju personers mord bara "är"?
Så är det ju, eller hur?
Ingen dör, ingen lever. De orden blir över i spelet.
- Men folk dog. Det såg du till. - Allt är kärlek, mannen.
- Inget är nåt annat än kärlek. - Jaså? Inget?
- Hur mycket skit vill du höra? - Du måste gå på en annan gata.
Klä dig galet och låt folk skratta.
Du är en fegis. Du ansvarar inte för dina handlingar.
Du äter kött med tänderna, du dödar saker bättre än du,
- och kallar era barn mördare. - Jag kallar dig mördare.
- Jag har inte dödat... - Du beordrade dem
- att slakta alla. - ...jag ville inte döda.
Jag bad inte nån göra nåt annat än det de ville göra.
- Du stoppade dem inte heller. - Barn lär sig av sina misstag.
Att falla gör en stark.
Man ska inte låta barn falla. De ska ledas.
Ledas till vad?
Till det du lett dem till?
- Din jävla dvärg. - Bill.
Ilskan du känner, agent Tench, är ilskan emot dig själv.
Hitta nån annan att lägga den på. Jag är trött på att straffas.
Trött på att vara din avbild.
- Du är inte min avbild. - Det har jag varit.
Jag har suttit i cell sen jag var åtta. Jag har inget namn.
Jag är B-33920.
Ringer klockan, ställer jag mig.
Ringer klockan, går jag ut.
Ringer klockan, lyder jag den.
Jag är Pavlovs hund. Jag är det du vill ha mig till.
Men du vill ha ett odjur...
...för det är det du är.
Jag har aldrig haft makt i din värld, du skapade den.
Hur känner du angående morden? Det är det viktiga.
Det hände i din värld, inte min.
Det "viktiga" är att du beordrade sju människors mord.
Åtta om du räknar det ofödda barnet.
Nu kan du återspegla det mot mig,
låsa in mig i ditt fängelse och säga att din värld är bättre.
Men fängelset är en inställning.
Vi är våra egna fängelser och fångvaktare, vi sitter av vår egen tid.
Fängelset finns i ditt sinne.
Ser du inte att jag är fri?
- Du ser inte fri ut, Charlie. - Du ser inte fri ut.
Du ser ut som en sammanställning av det nån sagt.
Du lever efter andras åsikter, med smärta i ansiktet,
- och undrar hur du ser ut. - Nu räcker det.
Bill.
Du, mannen. Jag gillar dina solglasögon.
Kan jag få dem?
Tackar ödmjukast.
Lilleputtarnas guru kan dra åt helvete enligt mig.
Agent Ford!
Manson stal dem från dig.
- Sa han att han stal dem? - Han skröt om det. Han ska isoleras.
Sånt jävla skitsnack.
Vad är mest logiskt?
Att Manson tvingades hänga på Tex och Sadies mordplaner,
- eller ett raskrig förutspått av Beatles? - Ljög åklagaren?
Han gav en skildring.
Han tvingades förklara för en normal medelklassjury
varför normala medelklassungar brutalt mördade sju personer.
Jösses, Holden.
Watson är en timme bort.
- Vi åker och pratar med honom. - Jag måste hem.
- Kan du inte stanna en dag till? - Nej.
Sen Atlanta får vi inte klanta oss.
Om du stannar och gör intervjun, måste jag fråga... kan jag lita på dig?
Absolut.
Åk dit. Gör intervjun. Kom hem. Uppfattat?
Jag lovar.
Tack, Bill.
Fan. Vad är klockan?
17.16.
Nåt fel på din klocka?
Ursäkta mig.
- FBI. Kan ni hålla planet? - Tyvärr, sir. Det har åkt.
- Finns det ett nattflyg? - 22.00. Anländer 06.30 i Washington.
Tack.
Jag ber om ursäkt.
Jag kan berätta för honom om du... vill börja.
Mötet ska gagna båda föräldrarna.
Jag är ledsen.
Förlåt att jag är sen.
Visst. Sånt händer.
Se till att inte vara sen till möten med ms Leland eller åklagaren.
Det vi vill göra är att undvika varningstecken.
Absolut.
Jag vill hjälpa er, och givetvis Brian, att klara av det här så lätt som möjligt.
Tack.
Målet med mötena är att få en inblick i Brians förståelse av händelsen,
- Hans intentioner... - Han menade inte att skada pojken.
Han trodde korset...
Mrs Tench, det där måste jag höra från Brian.
Jag känner mitt eget barn.
Din kunskap om Brians beteende kommer vara väsentlig.
Men vi måste gå metodiskt tillväga.
Vi förstår.
Vi börjar med hemlivet.
Ms Leland har noterat att du reser en del i jobbet.
- Din fru säger att du håller föredrag? - Han är mest hemma nuförtiden.
- Varför kom du sent, mr Tench? - Jag arbetar med beteendevetenskap på FBI.
Vad betyder det?
Min enhet skapar sätt att identifiera brottslingar
- via deras psykologiska fingeravtryck. - Hur gör man det?
Vi intervjuar dömda brottslingar och försöker kodifiera deras beteende,
- för att få insikt i deras mentalitet. - Vad för förövare gäller det?
Jag studerar seriemördare.
Intervjuade du en mördare i morse?
Jag kom sent för att jag var i Kalifornien och intervjuade Charles Manson.
Manson?
Ja, sir.
Pratade du med Charles Manson?
Oj. Han är rätt speciell, va?
Verkligen.
Jag måste erkänna att jag är nyfiken på hur konversationen gick.
Kan du avslöja nåt?
Visst.
Nu när jag suttit här ett tag, förstår jag Charlie bättre.
Hur då?
Det är överlevnad.
Charlie är ingen tuffing, så han stöpte om sig till profet.
En falsk profet.
Inget han sa uppfylldes förutom det vi gjorde.
Han övertalade en att göra helt omöjliga saker.
Vi visste inte om han var Jesus eller Djävulen, men...
...båda var bättre än ensamheten.
Du växte inte upp ensam. Du hade en kärleksfull familj.
Du måste ha haft en moralisk kompass när du träffade Charlie.
Charlie hade ett sätt att få en att tro att det var ens egen idé.
Han började smått, samlade oss i en cirkel.
Han ställde en stol i mitten,
och bad oss tänka oss en person på den stolen.
Vi skulle skrämma ihjäl dem.
Stirra på dem. Skrika på dem.
En tom stol?
I våra sinnen satt apokalypsens sirener där.
Charlie pratade om vad vi skulle göra mot dem.
Bryta oss in i deras hem, binda dem, döda deras familjer.
De idéerna var bara våra för att de var hans först.
När vi hade anammat dem skickades vi ut för att smyga.
Ursäkta, vad menas med smyga?
Det var det Charlie kallade att gå in i folks hem och möblera om.
Det skulle hjälpa oss att konfrontera våra rädslor.
Men vi fick så mycket droger att vi inte var rädda.
- Gav han er droger? - Belladonna, hallucinogener, STP.
När Charlie utropade Helter Skelter, tog vi riktigt tunga grejer.
- Pratade Charlie om Helter Skelter? - Jämt.
Han sa att Helter Skelter var åklagarens påhitt.
Från första stund pratade Charlie om raskrig.
Vi levde var dag som om jorden skulle gå under.
Det finns frihet i det.
Utan morgondag finns inga konsekvenser.
Spelar det nån roll vad man gör den sista dagen?
Vilka brott skulle du begå?
Jag vill tro att jag skulle veta rätt och fel.
Då fanns inget fel. Jag saknade samvete. Det hade stulits.
Av Charlie?
Charlie sa att morden var ditt och Sadies sätt att befria Bobby Beausoleil.
Du måste förstå att vi var ett. Vi var en del av alltet.
Vi tänkte samma tankar.
Charlie sa att om svartingarna inte startade raskriget
skulle vi visa dem hur.
- Han hade varit på Cielo Drive förr. - Så det var hans idé?
- Alla idéer var hans. - Men han följde inte med.
Charlie tänkte inte smutsa ner sig.
- Han kom till huset. - När allt var över.
Gav Charlie dig eller flickorna några order?
Han bad mig döda alla.
Han sa: "Gör det så ohyggligt du kan." Sa åt mig att döda alla.
- Och det gjorde du. - Ja, sir.
Jag minns att jag var i bilen.
Jag var så drogad att jag fick blackouter.
Jag låg med huvudet i Sadies knä.
Hon sa åt mig att klippa telefonledningarna.
Nästa sak jag minns är att vi gick på uppfarten.
Vi såg strålkastare och Sadie skrek: "Ta honom!"
Jag tittade ner, jag hade en pistol i handen.
Jag stack in den genom fönstret och sköt.
- Utan tankar eller känslor. - 18-årige Stephen Parent.
Mitt livs första riktiga synd.
Jag har gjort bot.
Gud har välsignat min själ med sin förlåtelse.
Du kände inget?
Döden betydde inget för oss.
Okej.
Vad hände i huset?
Jag minns att jag följde Sadie in.
En man sov på soffan.
Allt var tyst.
Sen började folk komma från andra rum.
En man kom emot mig, skrikande. Jag hade pistolen, så jag sköt honom.
Allt blev kaos. Kvinnor skrek.
Vi högg folk, sprang omkring.
- Det var blod överallt. - Kände du nåt då?
- Sadie fick sparka igång mig. - Men du...
...kom igång.
Kom ihåg att de personerna bara var former.
De hade inga ansikten.
Sadie skrek på mig utifrån. Hon höll fast en kvinna på marken...
...så jag högg henne.
Du högg Abigail Folger...
...28 gånger.
Ja.
Hon var nästan död när jag kom.
Frykowski hade 51 sticksår.
Jag minns att kniven gick upp och ner, som...
...kolven i en motor tills min näve försvann ner i röran.
Och sen?
Sen gick vi till vardagsrummet.
Där Sharon Tate var.
Syntes graviditeten?
Ja.
Hon bad oss ta henne med oss, låta henne föda barnet och sen döda henne.
Tex?
Då verkade det inte galet att kidnappa henne.
Men jag hörde Charlies röst säga: "Döda alla."
Han upprepade: "Se till att alla är döda."
Så du löd.
Jag gjorde som Charlie sa.
Förutom de andra husen.
Vilka andra hus?
Charlie hade gett oss en lista, men jag var trött.
Det är jobbigt att hugga folk.
Ibland träffade man ben. Mina händer gjorde ont.
Så vi åkte tillbaka till ranchen, och jag sov som ett barn.
Tex, tror du att du hade dödat nån, om du inte hade träffat Charlie?
Jag hoppas inte det.
Jag ber till Gud om motsatsen, men...
Jag vet att jag var arg. Jag sköt och högg dem.
Jag slog Frykowski med pistolen tills den gick sönder.
Charlie beordrade dig.
Charlie dödade ingen.
Han gjorde att vi vågade döda.
Du tar alltså ansvar.
Jag dödade dem.
Allihopa.
De föll offer för "Watsonmorden".
Men Bibeln säger att alla har syndat, alla har kommit till korta inför Gud.
Den som erkänner får nåd.
Jag var vilse
tills jag gav mig till Herren. Nu är jag frälst av Jesu blod.
Först Manson sen Jesus.
Han har bara bytt trossystem.
Att historierna skiljer sig stör inte. Ingen av dem är en pålitlig källa.
Manson kanske inte var slöseri med tid.
Han påverkade sina unga följare precis som Corll påverkade Henley.
Han använde sex och droger. Han hade dessutom en filosofi.
- Om det kan kallas det. - Vad är egentligen Helter Skelter?
Det är ett lån, men hur var det användbart?
Tänk om målet med Helter Skelter inte var raskrig?
Tänk om det gällde kontroll?
- Över Familjen? - För att skapa solidaritet.
Tänk om Tex och Sadie faktiskt kom på det här med morden?
Proaktivt, riskabelt, revolutionärt.
Kanske inte Mansons plan, men de synade hans bluff.
De gjorde det han bara talade om.
Från Mansons perspektiv,
- kan hans auktoritet ha hotats. - Han tvingades spela med.
Hos LaBianca gick Manson in och band offren innan mördarna kom.
Han ville påminna dem om att planen var hans, ingen annans.
Han gjorde det han kunde för att behålla sin auktoritet.
Att behålla kontrollen var värt vad som helst.
- Till och med sju mord. - När vi gick gjorde han nåt.
Han bad om mina solglasögon och fick dem.
En vakt sa att Manson skröt om att han stal dem från FBI.
Han valde isolering för att verka stark.
Å ena sidan har vi drogade ungar.
Å andra en erfaren, manipulativ ex-fånge.
Och du menar att Manson blev tvingad?
Tex gav en detaljerad beskrivning av hjärntvätt.
Han avfärdade inte att han kunde ha dödat utan Manson.
- Manson fann rätt personer. - Unga, undergivna, ensamma.
Personer med outnyttjad potential, som såg sig själva som utanför.
När de blev kvitt rädslan kunde de göra allt.
Han hjälpte dem bli sig själva.
Hej.
Följer du mig in?
- Kommer inte Nancy? - Jag ville inte tvinga med henne igen.
- Och du? - Samma här.
Hur smärtsamt tror du det blir?
Utgår man från fasaden så är spriten bra.
Välkomna.
Kom in.
Alla är i vardagsrummet. Byråchef Wyman är här.
Jag har värmt upp honom, men lämnat det bästa åt er.
- Allt de vill ha är en bra krigshistoria. - Jag har några såna.
Gå in, Bill. Jag kommer.
Tack.
Att agera lockbete åt FBI var nog inte det du tänkt dig.
- Ingen fara. Jag har gjort det förr. - Det uppskattas.
Jag vill att du ska roa dig.
Jag har nån jag vill att du ska träffa. Warren.
- Det här är dr Wendy Carr. - Åh.
Ett nöje, dr Carr.
Warren är vår sambandsofficer på LEAA, han kontrollerar vår budget.
Jag är redan ett fan, så jag behöver inte smörjas.
Vilken lättnad.
- Jag kan hämta dryck. Vad vill du ha? - Ett glas vitt vin, tack.
Har du läst våra rapporter?
De är mycket mer intressanta än mötesanteckningar om budget.
- Ribban är låg. - Jag har faktiskt läst dem, dr...
- Får jag säga Wendy? - Absolut.
Jag har läst alla utskrifter och analyser. De är fascinerande och originella.
Vi ombads hålla vår originalitet i källaren i början.
Det måste ha varit en chock att gå från stipendievärlden och dagsljus
- till en bunker med agenter. - Mitt arbete kan bara utföras där.
Du är inte det jag väntade mig
från "dr Carrs kommentarer" om Ed Kempers stympningsfantasier.
Vad förväntade du dig?
Ingenting så välformat.
Mycket mer tweed.
George, här är specialagent Tench. Grundaren av BSU.
Jag kan bara tråkig administration.
- Du är den som träffar seriemördarna. - Det är jag, sir.
Otroligt. Ted säger att de inte har handklovar.
Så de känner att vi vill höra deras historia.
Bill har fått information ur Speck, Berkowitz och Manson
som de aldrig sagt till nån annan.
Vi trodde att Berkowitz skulle älta samma gamla demon-och hundhistoria.
Vad kunde vi lära oss från en sån galning?
Men vi fick honom att medge att hela demongrejen var påhittad.
- Sa han det? - Bara strunt.
Psykologerna var de första att tro på det.
Att gömma sig i en källare eller bakom en skrivmaskin...
- Vad roar du dig med? - Det är inte att gömma sig.
Det jag menar är...
Du har en stark närvaro.
Du tillbringar all din tid i ensam strävan och kanske inte ens förstår...
...effekten du har.
Vad gör vi här?
Alla jobb har sin politik.
Jag menar att vi två kunde vara nån annanstans.
- Åh. - Jag vill vara ensam med dig.
Warren, nej tack.
- Vi kan ha det trevligt ihop. - Holden.
Det här är specialagent Holden Ford som också arbetar på BSU.
- Det här är Warren... - Freeman. Sambandsofficer.
- Hej. - Hej.
Letar du efter baren? Jag tänkte hämta påfyllning.
Först ska jag besöka damrummet.
Jag hämtar dryck, så pratar vi vidare sen.
- Den här vägen. - Tack.
Vakten sa att han skröt om att ha stulit från en FBI-agent.
Han sattes i isolering. Hellre än att erkänna gåvan... Där är han!
...tog han sex veckors isolering för att verka tuff.
Mina herrar, specialagent Ford.
Han har utvecklat många av de tekniker vi nu nyttjar.
Bill har roat oss. Du har säkert egna historier.
- Jag delar många upplevelser med Bill. - Jag lämnar er med agent Ford.
Jag behöver gå på toaletten.
Det viktiga vad gäller Manson
är att vi lär oss vilka tvångssyndrom som styr beteende.
För honom var det kontroll. Hans brott kan härledas till det behovet.
Sambandet mellan psykologiska avtryck och beteende,
ger oss en grund för att förstå kriminella handlingar.
Hur kom du undan cirkusen?
Det är fusk att gömma sig bland fruarna.
Warren Freeman.
- Känner du honom? - Ja.
Han är populär bland sekreterarna och fruarna.
- Hur slapp du undan? - Jag högg första förbipasserande.
Det råkade bli Holden.
- Så illa? - Jag borde ha anat det.
Hur går krigshistorierna?
Jag vet aldrig vad jag säljer.
Inte själva arbetet.
Jag hjälper bara nån annan att avancera.
Det är fan så mycket bättre än...
Förlåt.
Jag har problem hemma.
Är du okej?
Brian lekte med några äldre barn och en liten pojke.
Leken gick för långt...
...och de äldre pojkarna kvävde den lilla pojken.
Herregud.
Brian såg allt.
Han kom ihåg en Bibelhistoria
och övertalade de andra att korsfästa kroppen.
Han kommer inte åtalas, tack och lov.
Men han...
Vi måste göra som domstolen säger.
Pratar Brian med nån?
Vi har en psykolog, en socialarbetare, och riktvärden som måste uppnås.
- Hur mår Nancy? - Hon förstår inte att Brian behöver hjälp.
Men hon vågar inte lämna honom ensam.
Det är därför hon inte är här. Vi har inte lämnat huset sen det hände.
Ge det lite tid. Det här är stort.
Säg till om jag kan göra nåt.
Jag vill be om diskretion.
Holden vet inte.
Jag förstår.
De ser kritiskt uttråkade ut. Vi borde gå tillbaka.
Ge första hjälpen.
- Bill, jag tror jag smiter. - Jag förstår dig.
Wendy.
Hoppas jag inte skrämde bort dig. Ska vi gå nånstans lugnare?
- Tack, men jag mår inte så bra. - Jag skjutsar gärna hem dig.
- Jag insisterar. - Jag kan köra själv.
Låt mig åtminstone följa dig ut.
Nej, Warren, jag hittar ut själv. Jag insisterar.
Wyman vill att du håller tal på byråchefernas årsmöte.
Jag accepterade åt dig.
Klubben är fantastisk: lerduveskytte, golf. Inga fruar.
- Och umgänge med byråchefen. - Var det kvällens mål?
Ge den här mannen en drink. Han har förtjänat den.
Kan du få Holden att slappna av lite?
- Har han berättat om Richard Speck? - Nej.
Så Speck kommer in, och vi ser att han har nåt i händerna.
- Hallå? - Hej, Holden.Nyheter från Atlanta.
- Jim. Berätta. - En kropp till, ännu en strypning.
- Hur gammal? - Tolv.
Clifford Jones.Han samlade pantburkar så att hans moster kunde tvätta.
Mitt på dagen.
Han är nummer 13.
NÄR DU SOVER FÖRSTÖR JAG VÄRLDEN CHARLIE MANSON
Undertexter: Victoria Heaps