Biblioteket stänger.
Åh. Tack.
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Nance?
Det är så tidigt.
- Vad gör du uppe? - Jag gör kaffe.
Har du varit vaken länge?
Jag kan inte sluta tänka på det. En död kropp i mitt första säljobjekt.
- Är du okej? - Jag vill inte gå dit igen.
- Låt det ta sin tid. Vi lär få veta mer. - Varför ville de ha mina skor?
- Är jag misstänkt? - Det är för att utesluta dig.
Det är inget att oroa sig för.
Vårt nummer står på skylten.
- Vi måste ta ner den. - Nancy, skylten är bevis nu.
- Vi kan inte röra den. - Tar du bort namn och nummer?
Snälla?
- Jag ska ringa. - Tack.
Hallå?
Det är Bill. Förlåt att jag ringer så tidigt.
Hej, Bill. Vad händer?
Kan besöket till Atlanta idag skjutas upp?
Varför?
Antingen har barnet smittat mig eller så har jag matförgiftning.
Jag var vaken inatt. Jag är bra igen till imorgon.
Oroa dig inte, jag åker.
- Ensam? - Ja.
- Jag vet inte. - Jag vet vad jag gör.
Jag intervjuar Pierce.
- Okej. Vi ses imorgon. - Jag ringer ikväll och berättar.
Du, jag glömde nästan. Jim Barney möter vid flygplatsen.
Han är intresserad av arbetet, så jag sa att vi kunde fika.
Varför låter namnet bekant?
Ni möttes på kontoret. Han sökte Greggs jobb.
- Den svarta killen. - Jag berättar att du kommer ensam.
- Okej, tack. - Vi ses.
- Jag sköt upp det. - Gjorde du?
Jag tar dina skor, kör förbi huset och ser vad jag kan göra åt skylten.
Holden klarar sig.
- Jag åker imorgon. - Tack, älskling.
- Mamma? - Hej, gubben.
Jag är ledsen.
Brian!
Vad hände?
Du kan väl vänta på mig i badrummet så gör vi rent dig?
- Jag är ledsen. - Det är ingen fara, gubben.
Jag måste byta i sängen.
Mitt herrskap, det här är kaptenen. Vi väntar oss lite turbulens.
Vi ber er sitta kvar med era bälten fastspända resten av resan.
På grund av byggnationer i Atlanta har vi ännu inte fått en ankomstgate
men så fort vi vet mer kommer vi att informera er.
Agent Ford, Jim Barney. Kul att se dig.
- Behöver du hjälp? - Nej.
Incheckat bagage?
Här har förändrats. Vi taxade i 20 minuter.
- Det ska bli världens största flygplats. - Betyder större bättre?
Hur är den nya killen?
- Gunn? - Nej, den andra, Smith.
Gregg.
Bra och dåligt.
Inte bara dåligt.
Så bra som nepotism nånsin funkar.
Det var tråkigt.
Du var Bills favorit.
Bill och jag skulle äta frukost.
Han skulle uppdatera mig angående era fall.
Om du vill ta en kaffe kanske du kan göra det?
Hur snabbt kan du läsa mappen om William Pierce?
Redan gjort.
Hance också.
- Ursäkta, det här är en brottsplats. - Specialagent Tench. FBI.
- Är inspektör Spencer här? - Jag hämtar honom.
Agent Tench.
Bill.
- Jag tog med skorna. - Tack.
Kan jag ta bort min frus namn och nummer från skylten?
Hon är lite orolig.
Det ska nog gå bra. Jag kan ta in skylten.
Fixat.
- Du har varit här hela natten. - Ja.
- Har du tid? - Visst.
Vi använde koden din fru gav oss till nyckelboxen, men den var tom.
Ytterdörren var låst inifrån, fönstren var stängda.
- Nyckeln fungerade bara till huvuddörren. - Bakdörren var öppen när vi kom.
Det fanns lera i vardagsrummet.
Jag har aldrig...
Jag är ledsen.
- Tar du illa upp? - Inte alls.
Familjen rapporterade offret saknat.
En av våra konstaplar såg att bakdörren var öppen.
Så upptäckte vi kroppen.
Akta kläderna, det är avtryckspulver överallt.
Inga skador på händer eller fötter.
Han hade blåmärken i nacken och i bakhuvudet.
Han kan ha släpats nerför trappan.
En massa fotavtryck.
Barn och vuxna.
Här hittade vi offret.
Här nere.
- En bebis? - Ett litet barn.
22 månader gammal.
Fan.
Försvann han hemifrån?
Från parken. 45 meter bort genom skogen där.
Han var fastbunden vid två golvbrädor. Mycket försiktigt placerad.
På ett kors.
Korsfäst.
Några prydnader? Ljus?
- Blommor? - Ingenting.
Ansiktet var täckt med en trasa. Vi hittade en hög trasor i ett skåp.
Kan det vara en sekt?
Det är inte mitt intryck. De är mer invecklade.
Paret Dickinson är helt förstörda.
Det förstår jag.
Nej, det är inte möjligt.
Åh Bill, nej!
- Jag känner dem! - Gör du?
Ja! Från kyrkan. Du också.
Deras pojke är... Han är en ängel.
- Hur dog han? - Jag vet inte.
Fanns han i huset?
Herregud!
På den nya mattan? Säg inget.
- Krossade de ett fönster? - Nej, nyckeln var inte i låsboxen.
Nej, berätta ingenting.
Vi borde gå dit.
Uttrycka vårt deltagande. Kanske ta med nåt åt dem.
Inte idag, Nance.
De behöver nån dag för...
Jag måste ringa husägaren.
Ja, det måste du.
- Vad ska jag säga? - Säg sanningen.
Fanns det blod?
- Nej. - Hur vet du det?
Du vet mer än du berättar.
Stackars föräldrar.
Jag behöver ett glas vin innan jag ringer.
Vi intervjuar personer som dömts för våldsbrott.
Inget som sägs kan användas mot dig i överklaganden eller ansökningar.
Vi kommer fråga om din familj,
tidigare beteenden och tankar angående brotten.
Målet är att publicera en analys som inte inkluderar ditt namn. Okej?
Jag är inte säker.
- Vad är du osäker på? - Det du just sa.
Du måste fan prata långsammare.
- Förlåt. - Ingen fara.
Ingen fara alls.
Jag har gott om tid.
- Som jag sa, mr Pierce... - Säg Junior.
Okej, Junior.
- Vi pratar med folk, såna som du. - Såna som jag?
Hittar ni många som jag?
Jag menar personer som dömts för osedvanligt våldsamma brott.
Mördare som mördat flera gånger.
Det du säger här inne kommer inte...
...kan inte användas mot dig i dina överklaganden.
Skrattretande.
De gav mig 880 år.
Jag ansöker inte om nåt.
- Jag kommer aldrig härifrån. - Det stämmer nog.
- Jag vill börja med frågor om din familj. - Visst.
Tidigare beteende.
Okej.
- Det betyder... - Jag vet vad det betyder.
Jag är inte dum.
- Visste du att jag talar sju språk? - Nej.
Imponerande.
Som jag sa, vad tänkte och gjorde du...
Spanska.
Tyska.
Franska.
Ryska.
Libyska.
- Och apache. - Det är sex.
Jag talar sju språk.
Spanska.
Tyska.
Franska.
Ryska.
Libyska.
Apache.
- Engelska? - Bingo!
Vad tänkte och gjorde du efter du begick morden?
Vi börjar med barndomen. Hur skulle du beskriva den?
Vad ska han göra när du frågar och jag svarar?
Han ser inte ut som FBI.
- Du vet vad jag menar. - Nej. Vad menar du?
Jag trodde inte FBI hade färgade.
Man lär sig nåt varje dag. Din barndom. Hur beskriver du den?
Fattig.
Kan du säga nåt mer?
Riktigt fattig.
Okej.
Det var under depressionen. Alla var fattiga.
Ungar var bara skinn och ben.
Ingen mat på bordet om man inte ville plocka bär,
eller skjuta en ekorre.
Jag kondolierar mig inte.
- Alla hade det likadant. - Själv... Det kvittar.
- Och din familj? - Bara mamma.
Noll hjärna, knappt konversionerad i engelska.
Men hon älskade mig.
Pappa?
Han var inte dum.
Fick mitt intellek från honom. Snacksalig som få.
En dag stack han.
Han bara utsvävade.
- Utsvävade? - Vamoosed.
Spanska för "stack".
- Tyckte du om din far? - Nej, sir.
Han störde s-k-i-t-e-n ur mig.
Det täckte familjen.
Går det bra om...
Jag vill ställa frågor om själva brotten, de åtta morden.
Jag vill svara specificus, det är latin,
men jag kan inte. Jag har inte begått åtta mord.
- Inte? - Vadå inte?
- Det står så. December 1970. Du våldtog... - Erkännandet var framtilltvingat.
Sheriffen släckte sin cigarett på mina ädeldelar.
- Okej, sju mord. - Nej.
Nej?
Kan inte prata om sju mord för jag har inte begått sju.
Jag förstår.
- Servitrisen, Kathy. - Mördade inte henne.
- Hushållerskan. - Mördade inte Virginia heller.
Hazel.
- Har inte mördat Hazel. - Junior, du erkände de tre morden.
Oriktligen.
- Oriktligen? - Felaktigt.
- Det står här i ditt erkännande. - Inte mitt fel.
- Jag mördade inte de kvinnorna. - Varför erkände du då?
Man kan inte erkänna och sen ta tillbaka det.
- Jo, det kan jag. - Det kan du inte.
Jo, det kan jag.
- Nej, det kan du inte. - Jo, det kan jag.
Inte i lagens ögon.
Har du sett lagen i ögonen? Har du det?
Nej, Junior, det har jag inte.
Håll inte på med språkbilder, för att lura mig att säga nåt.
- Jag ber om ursäkt. - Jag vägrar bli framtilltvingad igen.
- Nånsin! - Jag förstår.
Åh.
Jag vet vad du menar.
- Vad menar jag, Junior? - Att jag är trög.
En sak ska du veta.
Domaren i de där fallen?
Han sa att jag var kontinent att genomgå rättegång.
Så det bevisar saken.
Jag vill få klarhet i det faktum att du ändrat dig.
Åh.
Fattar du inte? Tänk på saken.
- Jag blev terriserad. - Terriserad?
Varför upprepar du jämt?
Du har en imponerande vokabulär,
och jag förstår inte alltid dina talspråksuttryck.
Ja.
- Jag kan alla bra ord. - Det kan du verkligen.
Tack, Junior.
Vill du ha en?
Gärna det.
Om du inte bjuder på två.
Chokladen och det mjuka...
...i samma godisbit.
Såna får vi inte här inne.
Du körde truck, va?
Ja, sir.
Jag körde åt... Georgias vägkontor.
Tyckte du om det?
Jag tyckte om att köra.
Man träffar olika folk.
Olika godisar.
En dag hände en olycka på jobbet.
Jag fick en stålbalk i huvudet.
Läkaren sa att mina hjärn...
Mina hjärnvitalitets-celler skadades.
Min hjärna stimuleras av...
Jag kan inte uttala det, men jag kan stava det.
H, Y...
...P...
...O...
...T...
...H...
...Y...
...O...
...I...
...D...
...I, S...
...M.
Jag förstår.
Inte alla man träffar längs vägen är artiga, va?
- Stämmer det? - Amen, bror.
Mamma lärde mig.
Hon sa, "Junior, du måste försvara dig."
- Det gjorde jag alltid. - Hur?
En gång...
...nån hagga i en affär...
...kallade mig idiot.
Idiot?
En gång.
Jag förstår.
Junior, kan vi återgå till morden?
De du inte begick?
Vi kan återgå till vad du vill...
...så länge du har fler såna.
- Du sa till polisen var kropparna fanns. - Ja, sir.
Hur visste du det?
Jag är synisk.
Använde min psykiska magnet,
telepati.
Alla började fråga mig om morden, jag skruvade upp sjätte sinnet.
Sa exakt hur morden hade gått till och var kropparna fanns.
- Jag erkände inte. Jag hjälpte till. - Självklart.
Kropparna hade aldrig hittats, aldrig fått frid.
Jag hjälpte familjerna.
Jag lättnade deras trångmålighet.
Får jag fråga om de andra?
Bensinmackskillen, affärsägaren och expediten?
Åh. Ja.
De begick jag.
"Hon kallade mig idiot."
- Oj. - Hon hade inte fel.
Jag har aldrig använt godis som förhörsteknik förr.
Jag läste om Kemper och Brudos.
- Cigaretter och skor. - Det finns ett foto på Pierce i cellen.
Vilket foto?
Han är omringad av skräpmat: chokladkakor, munkar.
Hans cell liknar 7-Eleven.
- Han höll ut handen, fick en godis... - Se upp!
- Håll varandras händer. - Sakta ner!
Håll din bror i handen, älskling.
Är det en Atlanta-grej?
Staden erbjuder inte samma tjänster till alla områden.
Nästa stora metropol har lite växtvärk.
- Vilken tid imorgon? - Vi borde åka 09.30.
Vi kan äta frukost i restaurangen.
- Quantico betalar. - Kan inte. Frugan göder mig.
- Vi ses 09.30. - Okej.
Välkommen till Omni. Jag ska be nån komma. Tanya?
- Kan du hjälpa herrn? - Ja.
- Välkommen. Ska du checka in? - Ja, tack. Ford...
- ...Holden. - Då så. Ford Holden.
Förlåt. Ford är mitt efternamn.
Det är ett dåligt skämt i Australien.
- Där har vi bokningen. En natt? - Ja.
Får jag se ditt ID-kort först?
- Inte för att jag misstror... - Givetvis.
Specialagent Ford. FBI?
- Får jag det? - Ja.
Kreditkort.
Visst. Förlåt.
Och nyckelkortet.
Du vet, vi borde...
Vi har haft problem med maskinerna, av och på hela dagen.
Allt är trasigt innan det blir lagat. Jag följer med dig upp.
Så slipper du komma ner igen.
TILLBAKA OM 10 MINUTER
Den här vägen, agent Ford.
- Lång dag? - Väldigt.
- Är du här på konferens? - För ett fall faktiskt. Två.
- På bara en natt? - Det är rätt lätt.
Nån hemlig regeringsgrej? Måste du döda mig om du berättar?
Nej, jag är inte CIA.
Jag är utredare. Jag studerar mördare.
Då var vi framme.
Vill du se dig om?
Se om det är vad du...
Vi har andra rum. Sviter i olika storlekar.
Det här duger bra.
Det finns handdukar i badrummet. Ett strykjärn i garderoben.
- Ska jag hämta is? - Jag ska beställa mat
- de kan ta med is. - Jag borde väl inte säga nåt,
men rumsservicen här...
- ...är... - Bra eller dålig?
- Mest dålig. - Tack.
Jag löser det.
Är du säker?
Säg till om nåt behövs. Det finns en direktlinje.
- Det är den lilla knappen på... - Uppfattat.
- Ha en trevlig kväll, agent Ford. - Godnatt.
Tack.
Jag slutar om en timme.
Jag kan visa dig Atlantas bästa mat.
Okej.
Agent Ford.
Hej.
Du är jättefin.
Förlåt att jag hastar, vi får inte umgås med gäster.
- Ingen fara. Ska jag skaffa en taxi? - Nej, det är inte långt kvar.
Då är vi framme.
- Det är stökigt. Det brukar inte vara det. - Ingen fara.
Jag jäktar runt så mycket, jag hinner inte. Du vet.
Min partner och jag åkte runt mycket. Jag har sett mycket värre.
Det funkar inte... Håll det eller...
- Vi ska inte så långt. - Okej.
- AC: n funkar inte. Öppnar du fönstret? - Visst.
- Gillar du musik? - Det gör jag.
Mest new wave-musik på sistone.
Annat också.
Jag gillar filmer. Jag gillar att läsa.
Önskar att jag hann läsa.
Varje dag åker jag mellan jobbet och mitt hem.
Går du aldrig ut? Jag tror inte på att du inte går ut.
Ibland.
Sällan. Jag jobbar mest.
Det känner jag igen.
Jag brukade gå i kyrkan.
Inte så mycket numera.
Har du gett upp Gud?
Inte än.
Jag hjälper till ibland.
Organiserar tillställningar, stipendieinsamlingar för skolbarn.
- Småsaker. - Då går du ju ut.
Om det är att gå ut...
Jag pluggar.
Eller pluggade på högskolan, Atlanta Tech.
Tio poäng kvar till en examen i hotellmanagement.
Gratulerar.
Nästan. Jag sparar pengar för att fortsätta.
Jag vill inte ta studielån och få en massa skulder.
Därför kör jag den här gamla bilen. Den är billig.
Det låter smart.
Hur länge har du studerat mördare?
Inte så länge.
Det är en ny enhet på Quantico.
Det du gör låter viktigt.
Tack.
- Framme. - Åh.
- Det ser stängt ut. - Kom.
Ernie.
Det här är agent Ford.
- Holden. - Det här är min kusin.
- Du ser ung ut för FBI. - Ernie.
Sluta. Lyssna inte på honom.
- Sånt händer. - De sitter där bak.
Gå in. Jag gör iordning mat och kommer med den.
De?
Tack för att ni väntade.
- Förlåt att vi är sena. - Är det FBI-agenten?
Ja, ma'am. Specialagent Holden Ford.
- Specialagent Ford... - Holden.
Det här är mrs Willie Mae Mathis, miss Venus Taylor och mrs Camille Bell.
Agent Ford... Holden.
Han är bara här en natt,
och jag vet att ni alla vill prata med honom.
Sätt dig ner och njut av maten innan den blir kall.
Tack. Det ser jättegott ut.
Du har alltså hört.
Vad som händer här i Atlanta?
- Nej. - Vi har försökt.
Våra samtal besvaras inte, våra frågor ignoreras.
Berätta.
Vad är det du gör, specialagent Ford från FBI?
Holden jobbar på en viktig avdelning med fall precis som era.
Säg vad du sa till mig.
Jag jobbar med beteendevetenskap.
En speciell gren inom byrån. Jag studerar seriemördare.
Det är mördare som mördat flera offer. Som exempelvis Son of Sam.
- Fångade du Son of Sam? - Nej.
Nån på din avdelning?
Nej, ma'am. Vi studerar Son of Sam för att få fast andra som han.
Hört talas om Gene Devier?
Det har jag.
Holden fångade honom.
Hur gammal är du, agent Ford?
Snart 30 år.
Han duger inte.
Ingen lär lyssna på honom. Tack för att du kom, agent Ford.
- Ingen kommer lyssna på mig? - Mrs Bell...
Det här är min dotter.
Angel.
Hon var hemma hos en vän.
De skulle titta på TV. Hon älskar The Jeffersons.
Älskade.
Angel kom aldrig hem.
Jag ringde polisen. De sa åt mig att vänta några dagar.
Vänta några dagar?
Nära skogen borta vid Campbellton Road.
Där hittade de kroppen.
- Jag beklagar din förlust, miss Taylor. - Min son...
Min Jeffrey är elva år.
Jeffrey...
Förlåt mig.
Den kvinnan...
...är en krigare.
Hon har tre jobb,
tar hand om sex barn. Hon har upplevt för mycket smärta.
Hennes make var vakt. Han blev skjuten under ett rån.
Vad kan jag göra, mrs Bell?
Min son Yusuf gick på Dunbar Elementary.
Han var en av 20 elever i den avancerade klassen.
Han var en duktig pojke.
Fyra år gammal kunde Yusuf recitera dr Kings "I Have a Dream" -tal utantill.
Det barnet var väldigt smart.
Vår granne miss Eula bad honom gå till Reeses affär
och köpa snus åt henne.
Yusuf, precis som Angel, kom aldrig tillbaka.
På begravningen kom det en massa folk. Till och med borgmästaren.
Men ingen frågade hur en nioårig pojkes kropp
hamnar i en servicesgrop,
ett hål i betongen under en övergiven skola,
som Yusufs gjorde.
Det finns inga svar på helt otänkbara frågor.
Vi kommer inte hit på onsdagar för matens skull.
VI har väntat och bett, men vi har fått nog.
Våra barn dör.
Nån måste göra nåt åt det.
Jag hjälper gärna.
Här är allt vi har samlat ihop.
Tidningsurklipp, foton där kropparna hittades.
Ögonvittnesrapporter från grannar som aldrig förhördes.
Har polisen det här?
Allt har inte kopierats. Var försiktig.
- Jag lovar. - Lova inget.
Vi föräldrar lär våra barn hur man beter sig i världen.
Hur man tar hand om sig själv, om varandra.
Vi gör vårt bästa för att hålla dem vid liv.
När Angel hittades hade hon nån annans trosor
nedtryckta i halsen.
Min son Yusufs fötter hade tvättats av den som ströp honom.
Willie Maes barn saknas fortfarande.
Vem vet var han är eller vad som har hänt.
Spara dina löften, agent Ford.
Tack.
För att du lyssnade. De behövde nån som lyssnade.
Det var så lite så.
Ingen har tagit dem på allvar än.
Jag borde ha sagt vart vi skulle. Jag trodde att du kanske hade vägrat.
Det behöver du inte be om ursäkt för.
Det är Atlantas bästa mat.
Hej.
- Jag trodde ni var i Atlanta. - Holden är där.
Jag skulle dit, men blev sjuk.
- Han sa att han klarade det. - Borde han vara i fält ensam?
Ja. Det blir nyttigt för honom. Av med plåstret.
Du av alla vet ju att intervjuer är oförutsägbara.
Är det värt det att testa Holdens känslomässiga balans nu?
Jag pratade med honom igår. Han verkade okej.
Han fullföljde gårdagens intervju utan problem. Han och Jim.
Barney.
Dagens intervju borde inte bli svår.
Okej.
- Jag ska hämta honom. - Givetvis.
- Inte hungrig? - Godmorgon.
Jag trodde jag skulle ligga vaken efter gårdagens sällskap.
Känner du till Camille Bell?
- Hemskt. - Känner du till fallet?
Det gör alla.
Genom tidningar och TV. Borgmästaren kom till begravningen.
- Jag åt middag med henne igår. - Va?
Med henne, Venus Taylor och Willie Mae Mathis.
Du är här en natt och de lyckas hitta dig.
Varje gång det ringer är Atlantapolisen rädd att svara.
De kvinnorna vill ha svar som ingen har.
De bad mig gå igenom deras respektive fall.
- Sa du ja? - Givetvis. Det finns mycket att undersöka.
Vänta lite innan du ger dig in i nåt...
...och hamnar på löpsedlarna.
- Igen. - Du har rätt.
Jag ordnar ett möte så vi får veta mer.
Saker görs annorlunda här nere än i VIrginia.
Jag börjar märka det.
Vi borde gå.
Mr Hance, vi vill diskutera ert mentala tillstånd under och efter morden.
Vi börjar med era brev till Columbus polischef.
Efter att du mördade Gail Jackson, fem veckor efter,
skrev du brev där du sa dig vara ett medborgargarde
vid namn "Ondskans krafter".
Varför kontakta polisen?
- För att de var vita. - Polisen?
Ondskans krafter.
- Men du hittade på dem. - Jag hittade på att de var vita.
Enligt första brevet var kidnappningen av Gail Jackson
en hämnd för morden på sju äldre vita kvinnor i Columbus
utförda av "Stocking Strangler."
Och att du skulle döda Gail om Stocking Strangler inte greps.
Det är en komplicerad historia.
Tack.
Hur skulle poliskontakten hjälpa dig?
Alla var rädda för Stocking Strangler.
Och de letade efter en svart man.
Men du hade inget med de morden att göra.
Nej, sir.
- Sen letade de efter två vita män. - Ondskans krafter.
- För Gail Jacksons kidnappning. - Jag förstår.
När du först skickade brevet visste inte polisen att Gail Jackson saknades.
De visste inte ens att Gail Jackson fanns.
Därför berättade jag.
Du berättade även var hennes kropp fanns efter mordet.
De kan inte jaga efter vita män om de inte har en kropp.
Så jag sa var hon fanns.
Men först låtsades du att hon var kidnappad.
- Inte död. - Så att jag skulle få lösensumman.
Okej.
Det andra brevet.
Trots att du vet att Gail Jackson är död,
en kvinna polisen inte letar efter, kräver du 10 000 dollar i lösen för henne.
För att de tror att hon är kidnappad.
- Så de måste ge mig pengar. - Du hade redan sagt var kroppen fanns.
De trodde inte det fanns en kropp än. De trodde hon levde.
Vad fick dig att flera dagar efter breven ringa till polisen
och berätta exakt var hennes kvarlevor låg?
De hittade henne inte.
Hur ska jag lura bort dem från mig om de inte jagar vita män för hennes mord?
Ondskans krafter.
Jag förstår.
Det är som en cirkel.
Som en munk.
Precis som en munk.
Sen dödade du Irene Thirkield?
Jag fick skriva ett brev till.
Alla breven är skrivna på militärpapper från din bas.
Var det med flit?
Ja... det var det lättaste jag hittade.
Oroade du dig för att polisen skulle spåra dig med hjälp av pappret?
Nej, för jag sa åt dem att strunta i det.
- För att villa bort dem. - Jag förstår. Längst ner.
"Lägg ingen energi på pappret från basen.
Alla kan få tag på det."
Tack, mr Hance.
Du har hjälpt mig förstå.
Jag skrev två brev till. Och ringde ett samtal.
Det gjorde du.
Vill du prata om de breven?
Vi har nog det vi behöver.
Mr Hance, du träffade Karen Hickman, Gail Jackson,
och Irene Thirkield på lokala barer?
Ja, sir.
- De var alltid på barerna. - Så du hade sett dem förr?
Alla går till samma barer. Man kan inte undgå att ses.
När du gick till barerna, sökte du kvinnor då?
Nej, sir.
Jag sökte ingenting. Förutom en drink.
Närmade du dig eller pratade du med nån av dem?
De kom fram till mig.
En kvinna kommer fram och börjar prata. Kanske Gail.
Ja, sir. Hon var vänlig.
Sa att vi borde gå nånstans.
- Frågade om jag hade 20 dollar. - Vad sa du?
Jag kollade i plånboken.
Sen sa jag att jag hade det.
Vad tänkte du på när ni lämnade baren? Nåt speciellt?
Jag tänkte aldrig på nåt.
När du hade henne i bilen, vad gjorde du?
Jag körde.
Bara körde?
Sen stannade jag.
- Och drog ut henne ur bilen. - Och...
- ...var hon vaken då? - Ibland förde de en massa oväsen.
Så jag slog dem.
- Fick dem att sluta. - Du gjorde mer än så.
Säkert att ingen får använda det här?
Fullkomligt.
Efter att hon slutade väsnas...
Hämtade jag fälgkorset från bilens baklucka.
Jag slog henne...
...tills hon var oigenkännlig.
- Samma sak med Irene? - Slog henne också.
Hennes huvud lossnade. Ingen kände igen henne.
Visste du att Gail och Irene var prostituerade?
Jag vet inte. De var alltid där.
Pratade med oss.
Första kvinnan, Karen Hickman,
hon var annorlunda från dem.
Hon var soldat, en menig.
- Hon var jämt där. - Där? Som i lättfotad?
Nej, bara nära.
Du använde inget fälgkors mot henne.
Du använde din bil.
- Hur många gånger körde du över henne? - Vet inte.
Glömde räkna.
Skiljde hon sig från Gail och Irene på nåt sätt?
Karen var vit. De andra var svarta.
Jag antar det.
Märkte det inte.
Är det möjligt att du valde ut henne för att hon var vit?
Såg henne aldrig som vit.
Hon var en menig som vi andra.
Är han pensionerad?
Halvt.
GBI kallar in honom när de vill undanhålla nåt.
Garland hör allt, men han bör fångas innan solnedgången.
Jag visste inte att FBI var intresserad av det här.
Det är vi inte officiellt.
Precis som jag inte rekar en lantisbar, officiellt.
- Agent Ford träffade Camille Bell igår. - Samt Venus Tayor och Willie Mae Mathis.
De gav mig det här.
- Camille Bell är formidabel. - Hon... De bad mig undersöka deras fall.
Utreder nån de uppenbara likheterna?
Sex barn med samma socioekonomiska bakgrund kidnappas i dagsljus.
- Det är en homogen offerprofil. - Så vill mödrarna att du ska se det.
Genom att länka dem samman har de lyckats
hindra dem från att läggas ner.
Det är dock långsökt att länka dem via bevis.
Är det inte ovanligt att ha så många barnmord så tätt?
Vi snittar tio barnmord om året.
Atlanta har landets fjärde högsta andel mord, så de här barnen, tyvärr,
krusar inte ens vattenytan.
Siffrorna sticker inte ut, men att de fleste är smala pojkar
- visar att ni kanske har ett rovdjur. - Här har vi en skjutning och en strypning.
Enligt säkra källor är det här drogrelaterat.
Angel Lenair: det enda sexuella överfallet.
Melton Harvey: vi kunde inte fastställa dödsorsaken från kvarlevorna.
Och Yusef Bell:
strypning.
Rar unge. Det krossar ens hjärta.
Helt ärligt, jag ser inget samband.
Seriemördares tillvägagångssätt är inte så konsekventa
så offertyp blir en markör.
Staden är full av potentiella offer som passar profilen.
De är lättplockade.
Om du söker ett monster, så är det fattigdom.
Barnen växer upp sårbara.
De tigger småmynt i riskabla situationer,
omgivna av våld, ibland i sina egna hem.
Socialen hade redan utredningar på en del av barnen.
De öppnade upp dem igen för att utreda.
Mödrarna kanske bara vill veta att deras barn inte glömts.
De har knappt hört nåt från polisen.
Vartenda ett av fallen utreds fortfarande.
Det finns en tradition av misstro mellan de svarta och polisen,
och det med rätta.
Politiken är komplicerad.
Barn...
En del känner sig åsidosatta i "den nya Södern".
Vi är den första staden i Södern med en svart borgmästare.
Det är framsteg. Han försöker bygga världens största flygplats
för att få hit företagspengar
men skattepengarna han behöver till det hamnar i förorterna.
Hur leder det till att barnmord ignoreras?
De försöker tysta ner det.
Höga mordsiffror och viskningar om en mördare
skrämmer bort pengarna.
Det är bäst jag fortsätter.
Såna typer blir mer aktiva runt solnedgången.
- Kollar du dem fortfarande? - Jag kollar dem jämt.
- Maffian? - De kommer in, gör rätt för sig.
- Stoppar sina lakan. - Tack för hjälpen, Garland.
Agent Ford, du kanske är nåt på spåren.
Jag vet inte säkert än.
Men sanningen är, även om vi hatar att erkänna det...
Men för att finna kopplingar...
...måste vi tyvärr vänta på fler kroppar.
Hej.
Agent Ford.
Jag fick meddelandet. Var det möte idag?
- Ja. - Ni slapp avgiften för sen utcheckning.
- Hur gick det? - Det gick bra.
Jag träffade en äldre GBI-agent.
Han hade pratat med utredarna om Bell och Lenear.
Lenair.
Vi ska hålla kontakten.
Han försäkrade mig om att de redan följer upp
med socialtjänsten.
Ge mig den där.
Jag säger inte att jag håller med om hur polisen sköter det här.
Men, vad jag kan se,
- arbetar de ihärdigt... - Uppföljning med socialtjänsten?
Alltid samma sak. Försummelse, övergrepp, det är familjens fel.
I genomsnitt mördas tio barn i Atlanta varje år.
Det är fruktansvärt. Men i dagsläget, är det inte en statistisk anomali.
De siffrorna har namn, agent Ford.
Du är utcheckad, om det inte var nåt mer.
Karen var vit.
De andra var svarta.
Jag antar det.
Märkte det inte.
Är det möjligt att du valde henne för att hon var vit?
Jag såg henne aldrig som vit.
Hon var en menig som vi andra.
Slöseri med tid.
Du förlorade intresset under båda intervjuerna.
Utan Jim Barney hade det varit bortslösat.
Från och med nu intervjuar vi bara dem som kan knyta skorna.
Frågor som inte ställs är poänglösa.
Pierce må prata sju språk, men engelska är knappt ett av dem.
Vad lärde vi oss?
Om nån av dem tänkte på vad de gjorde,
ska beteendet kategoriseras innan eller under?
De planerade knappast.
Men Pierce och Hance visar självmedvetet beteende
- efter morden. - Hur hjälper det oss?
Ska beteendet kategoriseras innan eller under?
Vi måste iaktta beteendet efter brottet. Utförliga men misslyckade mörkningar.
Förvillande av polisen med omöjligt komplexa historier.
Grandios självskattning av intelligens.
Har vi varit för strikta i tänkandet?
- Kanske. - Ändra klassifikationerna,
eller behövs nya? Organiserad/oorganiserad efter brottet?
- Eller hitta mer talföra objekt? - Pierce är intressant.
Du var inte där.
Han dödade impulsivt: affärsägaren, bensinmackskillen.
Men även tvångsmässigt.
Tre av hans offer bands, våldtogs och mördades. Som BTK.
Hance är intressant. Han dödade utanför sin egen ras,
vilket vi vet är ovanligt. Vi borde lägga mer tid på det.
Vi kanske tänkte fel om rasgrupperingar.
- Jag är osäker på rasfaktorn. - Jaså, Gregg?
Är det vita Karen Hickman eller svarta Henry Hance du är osäker på?
Just det håller jag med om. Jag tänkte från ett essentialistiskt perspektiv.
"Essentialistiskt perspektiv."
Vad är det?
Aristoteles menade att alla ting har en substans eller en essens
som gör dem till det de är.
Platon ansåg att grupper binds samman av essentiella karaktärsdrag.
Vilka essentiella drag placerar Hance och Hickman i samma grupp?
Uniformen.
Båda är soldater.
Bara en tanke.
Jag ska träffa Nancy.
- Dejtkväll? - Nåt liknande.
Intressant, Gregg.
Rasgrupperingar kanske inte alltid är dominerande.
- Det bör undersökas. - Kemper.
Hans offer var vita, utom ett.
Den dominerande faktorn var att de var studenter.
Tack och lov att Jim Barney följde mallen.
Inspektör Spencer,
tackför att ni vill berätta det ni kan om denna hemska tragedi.
Varsågod.
Tack, fader Monaghan.
Godkväll. Jag är Art Spencer från polisen.
För tre dagar sen fick vi ett samtal. Ett barn rapporterades saknat.
Mindre än 24 timmar senare hittades barnet i ett tomt hus.
Det fanns inga tecken på inbrott. Ingen såg eller hörde nåt.
Barnet var avlidet.
Vi kammade igenom grannskapet och ska fortsätta med det.
Våra labbtekniker undersökte brottsplatsen.
I detta nu har vi inga misstänkta.
Ursäkta mig. Förlåt att jag avbryter, men vi skulle vilja veta hur Daniel dog.
- Sir? - Dale. Dale Harmon.
Mr Harmon, ni förstår säkert att rättsläkaren inte avlämnat rapport än.
- Jag kan inte avslöja några detaljer. - Blev Daniel mördad?
Jag kan inte svara på det än.
Det går rykten om nån slags offerrit för en sekt.
Vi har inga skäl att tro det... just nu.
Vad betyder "just nu"? Det lugnar inte någon i det här rummet.
- Låt oss inte skvallra och spekulera. - Fader, jag... Vi förstår.
Jag vill visa hänsyn för familjen.
Men ord som sekt och rituella offerriter är upprörande.
De flesta av oss har små barn. De är rädda.
Därför ber vi er ge oss lite svar.
Vår tioåriga dotter vägrar gå till skolan eller leka i trädgården.
Jag försäkrar er om att så fort vi vet svaren så ska ni få dem.
Min son sa att han var rädd för att somna för att,
- "Jag kanske inte vaknar, som Daniel." - Ursäkta mig.
Art, får jag?
Jag heter Bill Tench. Jag arbetar på FBI.
Vissa av er känner mig inte,
jag går inte i kyrkan så ofta som min fru Nancy.
För två dagar sen såg jag brottsplatsen. Jag förstår allas frustration
men låt mig försäkra er om att det inte handlar om en sekt.
Rod, allihopa... Inspektör Spencer gör allt han kan.
Han har mitt fulla förtroende.
- Snälla... var lite tålmodiga. - Men Bill, du har erfarenhet...
Tack för din kommentar.
Ja, tack för det, agent Tench.
Låt oss be en stund.
För familjen Dickinson...
...och för dem som utreder fallet.
- Det vanliga? - Ja, tack.
- Snart måste jag kalla dig stammis. - Det är sista gången, jag lovar.
Folk lär skvallra.
I mitt jobb måste skvaller undvikas.
Jag skojade.
Vad gör man för att roa sig här?
Har ni mycket fritid på Quantico?
Inte egentligen.
Men om jag var ledig en kväll, finns det nåt ställe?
För oss?
Söker du en turistguide...
...eller en dejt?
En dejt.
Undertexter: Victoria Heaps