EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Det er længe siden, hr. Yashiro.
Jeg havde ikke regnet med, at du kom først, Satoru.
Det stopper nu. Én gang for alle.
Jeg gjorde klar til at dræbe dig.
Som forventet...
...har du fået din hukommelse igen.
Du overraskede mig.
Du vidste, jeg ville bruge telefonen.
En ting, der ikke fandtes, dengang du var min elev.
Jeg garderede mig.
Jeg havde en analog backup.
Den var tilsyneladende mere effektiv.
Nå, men...
Med dine ben burde du ikke være her allerede nu.
Jeg beregnede,
at hun ville nå frem efter min fælde var klar,
og først derefter ville du komme.
Men sagen er... at du står udenfor fælden...
...og jeg indenfor.
Hvordan?
Kumi var aldrig målet, vel?
- Det har hele tiden været mig. - Nej.
Planen var at dræbe hende.
Men...
...jeg tænkte, at du ville prøve at stoppe mig.
Du er faktisk den eneste, der er værd at dræbe for mig.
Manden, der kæmper for andres liv.
Det glimt i dine øjne,
når du står overfor det umulige.
Jeg har set det et utal af gange,
og hver gang er det lykkedes dig.
Og nu... siger de øjne mig...
...at du igen skal sejre.
Sig mig, Satoru.
Hvad er sandheden bag det glimt?
Svaret er både enkelt og åbenlyst.
Hvis du har set noget i mine øjne...
...må det være...
...viljen til at holde et løfte.
En beslutsomhed til at gøre noget.
Det, der holder mig kørende,
er mine nærmestes kærlighed.
De reddede mig, opmuntrede og drev mig fremad.
De lærte mig, at skal en ny dør åbnes, kræver det handling.
At udfylde tomrummet.
De ord udfyldte mit tomrum.
Både da jeg var lille, og efter jeg vågnede op.
De gav mig modet til at handle.
Det samme sagde du i bilen for 17 år siden.
Da jeg hørte en grundskoleelev tale sådan,
overraskede det mig.
Det gjorde det sikkert.
Det er fordi...
...det er dine ord. Jeg hørte dig sige det, da jeg var elev.
Det er dine ord, hr. Yashiro.
Jeg har gået i femte klasse tre gange nu.
Og jeg lever i 2005 for anden gang.
Jeg... har gentaget fortiden flere gange nu.
Tror du på mig?
Det gør jeg... Satoru.
Det er svært at tro på, men det forklarer så meget.
Det giver alt sammen mening nu.
Du sagde også følgende:
"Heltemod må ikke gå forgæves."
De ord gjorde mig i stand til at komme tilbage.
Nå, hr. Yashiro. Skal vi få det overstået?
Satoru...
...er jeg ond?
Jeg ved det.
Sådan vil samfundet se mig.
Men...
...måske fejler samfundet noget.
Måske gør samfundet, at dem, der fornægter
deres dybeste ønsker, fremstår som gode mennesker?
Jeg dømmer selv mine egne handlinger...
...og retfærdiggør dem.
Satoru.
Du har ret.
Lad os sætte en stopper for det nu.
PERSONALE
Nu har jeg kun tilbage
at afslutte det alt sammen med, at vi begge dør.
Jeg...
Jeg vil ikke dømmes af principper, jeg ikke anerkender.
Og Satoru...
...for dit eget liv får du...
...mit endeligt.
Min død.
Du får ikke noget som helst.
Jeg har ikke svaret på dit første spørgsmål.
Hvordan jeg nåede frem så hurtigt.
Det var noget, en læge sagde.
Han sagde, at menneskets vilje...
...kan trodse videnskaben.
- Satoru! - Satoru!
Du var god.
Det var I begge.
Jeg har ventet på, at Satoru vågner...
...lige siden den dag.
Hvad?
Mine handlinger, mine tanker...
Satoru var den eneste...
...som forstod mig.
Og efter Satoru gik i koma...
...blev jeg alene.
Jeg spurgte mig selv, hvad næste skridt var.
Svaret var enkelt.
Bliv i nærheden af Satoru...
...og bevogt ham.
Så du valgte at blive byrådsmedlem?
Og den dag...
...da Satoru vågnede...
...var jeg så glad...
...at jeg græd konstant.
Jeg var ikke...
Jeg var ikke alene mere.
Da jeg så Satoru bevæge sig...
...følte jeg en dyb glæde, jeg ikke havde følt i ti år.
Derfor handlede jeg.
Det faldt på plads.
Så jeg selv kunne gøre en ende på...
...Satoru...
...den eneste, jeg ikke kunne dræbe.
Så du indrømmer, at du ville dræbe ham?
Ja.
Selvfølgelig!
CHIBA SERIEMORD
NISHIZONO DØDSDØMT
Kom ind.
Satoru.
Hej.
Tag plads.
Tak for din tid.
Jeg har altid tid, hvis du vil høre om Yashiro.
Jeg hører, han fik dødsdommen.
Ja.
Han var skyldig i 30 mord i alt.
De fleste var forældede, men det lykkedes os at anklage ham
for de otte mord og mordforsøget i Chiba.
Han tilstod dem alle sammen.
Den tid...
...frarøvet dig og de fejlagtigt anklagede kan aldrig erstattes.
Men...
Det er ikke meget, men jeg tror, vi kan hjælpe dig lidt.
Tak, Satoru.
Jeg er stolt over...
...at hjælpe dig.
Kenya...
Og...
Undskyld.
Det er min skyld, at du skulle ofre så meget.
- Jeg... - Sådan ser jeg ikke på det.
Det var mig, der blev reddet.
Jeg burde takke dig.
Jeg kunne træde frem...
...fordi du stod ved min side.
Tak, Kenya.
Tror du...
...vi næsten blev helte?
Det var ikke så kønt, men det vil jeg gerne tro.
MIKOTO GRUNDSKOLE STILE
BESLUTNINGEN AF KENYA KOBAYASHI
"Jeg vil redde dem, jeg svigtede."
"Sammen med mine venner. Det er min beslutning."
EN BY, HVOR KUN JEG ER VÆK
MIN HELT
AF SATORU FUJINUMA
Min yndlings-manga Wonder Guy blev lavet til en tv-serie.
Wonder Guy havde kæmpet alene,
men med tillid i hjertet fandt han venner.
Jeg vil også gerne have venner med tillid imellem os.
Jeg gør som Wonder Guy. Også selv om det slår fejl.
Jeg vil prøve om og om igen.
Indtil det lykkes.
Wonder Guys ord...
...giver mig styrke.
Jeg vil også skabe sådan en helt som manga-forfatter.
FLAMMEKONGEN AF SATORU FUJINUMA
SATORU FUJINUMA
Jeg arbejder lige lidt på storyboardet.
Så klarer vi det her.
Ses!
Ses.
Det er så koldt i dag.
Goddag, hr. Urata.
Hvad? Hvor er hr. Fujinuma?
- Han arbejder på storyboardet. - Er han ude?
Nu har jeg jo købt dem her
for at fejre en helt ny kontrakt.
Virkelig?
Ja. De satser på os i 2012.
Vi gjorde det, folkens!
Hvor fantastisk!
Sådan!
- Ja! - Hr. Fujinuma bliver en mogul nu.
Så drikker vi!
Det kan vi ikke endnu! Især ikke dig!
- Hvorfor ikke? - Husker du ikke sidst?
Så du drikker ikke, selv ikke når hr. Fujinuma kommer.
- Hold dig til vand. - Fint nok.
Godt. Vi gemmer det her og overrasker ham med det.
Kom, vi gemmer det.
Vi kan alle sammen se lidt triste ud.
- Okay. - Ja, det gør vi.
Satoru...
Du lever din drøm.
Jeg har disse med!
Ikke dig!
Der har ikke været flere gentagelser.
Det må være fordi jeg følger den rigtige tidslinje nu.
Jeg kan mærke, at minderne fra den første, hvor jeg ikke sov,
begynder at forsvinde.
De 15 år i dyb søvn... Jeg var aldrig alene.
Jeg havde venner til at udfylde tomrummene.
Noget, jeg er umådelig stolt af.
Det varmer mit hjerte.
Byen, hvor kun jeg er væk.
Jeg er evigt taknemlig for min tid her.
Byen, hvor kun jeg er væk.
Det står da ned i stænger.
Vildt, ikke?
Må jeg sætte mig, indtil det stopper?
Sneen lægger sig som et hvidt tæppe.
Fremtiden er igen blank.
Tekster af: Nicolai Duelund Jensen