EN NETFLIX-SERIE
Vi går in i omloppsbana runt Alfa Centauri.
Det ser bra ut.
Skanningen är klar.
Inga tecken på utomjordiska skepp.
Jude, hur mår Will?
Han är stabil.
Vad tror du?
Vi bör ta oss en närmare titt.
Tjejer, det är…
Det är vackert.
Varför kunde inte din mor ha satt in ett fönster här?
Jupiter 2, det här är kontrollen. Ni är klara för landning.
Välkomna hem, familjen Robinson.
Inflygning.
Innan jag går dit ut måste jag veta. Är vi okej?
Utomjordingar kanske anfaller, Will kanske dör, men du vill inte gripas?
Hoppas på det bästa, förbered dig på det värsta.
Vi kom alla överens om att karma får ta hand om det.
Jag antar att alla får vad de förtjänar till slut.
Kom, nu ger vi oss av.
Judy Robinson på Jupiter 2. Jag begär eskort till sjukavdelningen.
Nej! Du stannar här.
De flesta här har aldrig sett en utomjordisk robot.
Vi vill inte skrämma upp dem.
Hitåt. Följ mig. Läkarna väntar.
Endast familjemedlemmar får följa med härifrån. Endast familjen.
Vänta. Är du familjemedlem?
Nej.
Nej, jag är väl inte det.
-Vi klarar det. -Du måste få rapporten…
Du är inte dekontaminerad. Vi fick hans journal tack vare dig.
Tack vare er och våra resurser här lovar jag att er bror kommer att klara sig.
Han kommer att klara sig.
Okej.
-Vi måste varna de andra. -Ja.
-Judy, försök få lite hjälp med din axel. -Okej.
KAPTEN RADIC ÅTERUPPVÄRMNING OM: 22:32:07
FÖRSTA HJÄLPEN
Id-chip skannat. Hej, dr Zoe Smith.
Vart vill du åka? Till jobbet eller hem?
Hem.
De syns inte till ännu.
Maureen! John!
-Hej. -Var har ni varit?
Ni kom inte med. Vi trodde att nåt hade hänt.
-Det gjorde det. -Vi har dåliga nyheter.
-När kom ni med goda nyheter? -Visst, men nu är det värre än nånsin.
Hej.
Herregud!
Hej!
Förlåt mig. Jag borde ha stannat på din Jupiter.
Ingen fara. Jag hade familjen.
Vilken sorts kille lämnar tjejen ensam i en kris?
Varsågod. De här är till dig.
Blommor.
Inte vilka som helst. Blommor härifrån som surrar.
När vinden blåser låter de som musik.
Passa dig. Ljudet är bättre än lukten.
Verkligen?
-Oj! -De borde heta pruttblommor.
Tack. De är vackra.
Det var ju jättebra att ni klarade er, och jag hoppas att din bror är okej.
Tack.
Verkligen.
Jo, förresten…
Ni borde få veta en sak, båda två.
Tack för varningen.
Om den stämmer borde väl robotarna redan vara här?
Jo, men jag har hellre fel och är redo än att jag har rätt och är död.
Tyvärr har familjen Robinson nästan alltid rätt i sina slutsatser.
Så allt vi trodde angående hur vi kom hit var alltså en lögn.
-Har kolonin nåt försvarssystem? -Jag trodde inte ens att vi behövde nåt.
Vi har försökt få det grundläggande att fungera. Vatten, el och så vidare.
Om vi ska kunna försvara oss måste vi lösa det på ett annat sätt.
Hur mår han?
Hans vitalparametrar är bra. De ger honom ett konstgjort hjärta.
-Vad? -Han klarar sig.
Luftkvaliteten på jorden gjorde att vissa friidrottare hade konstgjorda lungor.
De höll takten ändå.
Ja, men Wills hjärta är ju hans superkraft.
Hjärta definieras inte av beståndsdelar.
Det handlar om vad man tror på och kämpar för.
Will låter inte det förändras.
Han kände de här robotarna bättre än nån annan.
Om Will inte kunde besegra SAR, hur gör vi det utan honom?
Kan vi skapa ett avgränsat målområde?
Jag vet inte om robotarna går på det igen.
Vi har solkraft och lite vindkraft, som du nog såg från turbinerna,
men huvuddelen av vår energi kommer från vattenkraft, från dammen.
Kan du ta fram det och visa mig det?
Ja.
-Det var märkligt. -Vad då?
Får jag låna den här?
Siffrorna stämmer inte.
Bosättningen producerar mycket mer kraft än den behöver.
Det är väl till för framtida tillväxt.
Det finns inte infrastruktur nog för att behöva den kraften. Om inte…
Var förvarar ni era fångar?
"Som flugor till illvilliga pojkar är vi för gudarna.
De dödar oss för nöjes skull."
Kung Lear.
Jag vill inte läsa från en skärm.
Det är nåt speciellt med känslan av att vända sidan, eller hur?
Jo, om boken är bra.
Vissa bör man inte ens öppna.
Men här hamnar man ändå, inlåst på den här solskenbasen. Du…
Ni ignorerade mig i ett helt år. Varför vill ni prata nu?
Kanslern sa att det inte finns nåt försvarssystem här.
Tror du hon ljuger?
Nej, vi tror att hon hölls ovetande.
En mans okunskap är en annan mans makt.
De vet var vi finns.
Robotarna vet var Alfa Centauri ligger.
Vad menar du?
Alla hemligheter som du tänkte ta med dig i graven följer dig dit idag,
om du inte hjälper oss.
Okej.
Ja.
Vi förberedde ett system med elektro- magnetiska fält som försvar, som vi gömde.
Mot oförutsedd aggression.
-Oförutsedd? -Lugn, John.
Vi kan nog hjälpa varandra.
Jag ger er nycklarna för att få igång systemet.
Och i gengäld ska ni förklara för kanslern att anklagelserna mot mig
var ett missförstånd, och att jag kan hjälpa kolonin mycket mer
om mina maktbefogenheter återställs.
Män som du…
Ni är förberedda på alla oförutsedda händelser.
Du har nån annan här som har åtkomst, ifall nåt skulle hända dig.
Vi kan väl ta reda på vem det är, så får du ruttna bort här!
I vanliga fall skulle du ha rätt, John, men det verkar som att…
Jag avlägsnade visst alla deras tillståndsnycklar.
Som du sa…
Jag är redo för allt oförutsett.
Det innebär…
Jag är den enda här på planeten som kan rädda alla.
Övervakning godkänd på invånare 42.
Rapport. Flyttar fånge 001, Alistair Hastings, från förvar till bostad.
Fara.
Känn er som hemma.
Det är precis som jag mindes det.
Det är lite dammigt, men…
Vill du ha ett glas, John?
Jag vill bara ha tillgång till försvarssystemet.
Jag måste säga att jag hyser respekt
för uppoffringarna som ni i militären gör.
Ni är alltid redo för en strid, utan rädsla.
Tack vare er kan såna som jag göra skillnad i världen.
-Jag slåss inte för såna som du. -Nej, du slåss för din familj nu.
Bara ge mig nyckeln.
Din familj blev visst lite mer intressant.
Grant Kelly reser sig ur askan.
Stanna kvar här.
Roboten!
Mr Robinson?
Nej. Förlåt mig.
PASS SPECERIER SOPOR TVÄTT BREV PRESENT HEM
VARNING
VARNING FARLIG ROBOT GÅ INTE NÄRA ROPA PÅ HJÄLP
Vi delar upp oss. Jag tar några rymdbilar för att spåra upp och stoppa roboten.
Jag försöker aktivera försvarssystemet på nåt annat sätt.
Hastings höll det här i handen.
Han tog det nog ur sitt kassaskåp. Det kan betyda nåt.
-Jag kollar upp det. -Var försiktig.
Om nåt förändras, till och med vädret, hör då av dig.
John.
Nåt känns fel.
SAR är inte här än. Vad väntar han på?
Han kanske planerar nåt. Vi vet att robotarna lär sig saker.
En sak är säker, deras anfall blir annorlunda den här gången.
Vi måste bara vara redo.
Jag fick varningen.
-Vad står på? -Grant. Skönt att du är här.
-Vart ska pappa? -Har roboten gjort nåt?
Hör på ett ögonblick.
Ni umgicks med roboten väldigt mycket. Märkte ni nåt annorlunda med honom?
Har han gjort nån illa?
-Man tror inte att det skulle ske, men… -Det kanske inte var han.
-Enligt skadorna så var det han. -Det är som det du sa hände på Jupiter.
Han visste inte vad han gjorde.
-Vad pratar du om? -Innan vi hittade er.
-Han verkade som besatt av nåt. -Besatt?
Manipulerad som en marionett. Will tror det var SAR.
Och det lät ni bli att berätta?
Ärligt talat så var det mycket på gång.
Roboten litar bara på Will. Han måste leta efter den.
Men det är väl inget alternativ just nu?
Kom igen, Penny. Nu ger vi oss av.
Förlåt. Jag borde inte ha…
Välkommen till föräldraskapets underbara värld.
Jag ligger nog efter där, men jag kan annat, om det skulle behövas.
Mrs Robinson. Operationen gick bra. Will ligger på uppvaket.
-Du kan besöka honom nu. -Okej.
Grant, det vore bra om du tittar på det här.
-Vi ses i kontrollrummet. -Ja.
Du överraskade mig, John. Du är alltid den som försvarar roboten.
Du sa att han började få mänskliga egenskaper.
Att bli mer mänsklig behöver inte vara ett bevis på mänsklighet.
När roboten var mer som en maskin var den mer pålitlig.
Jag kör, så får du vila. Det var väl ett tag sen.
Jag har inte vilat på ett år. En dag till gör ingen skillnad.
Jag mår bra. Faktiskt.
Ta er till era sökområden. Målet är extremt farligt. Var försiktiga.
Vi måste hitta roboten.
Kommer SAR behöver vi nåt stort och metallaktigt hos oss.
Han kanske inte står på vår sida längre.
Är det inte värt att ta reda på det?
-Kommer nån annan först… -Försvarar han sig.
Precis. Vi måste tänka på att ingen kommer att köpa min bok om den slutar så.
Penny.
Vi har bara ett alternativ. Vi måste hitta roboten före pappa.
Men…
Vi kommer att behöva hjälp.
Var…
Var är alla?
-Är de okej? -Alla mår bra.
Vi är alla här på Alfa Centauri.
Roboten?
Han är också här.
Vi klarade det.
SAR vet var vi är.
Det vet han, men vi jobbar på det.
Mamma. Jag trodde att jag kunde förändra honom. Jag trodde att…
Jag trodde att jag kunde rädda alla, men…
…jag misslyckades.
Hör på.
Du misslyckades inte.
Vi löser det.
Hur då?
Alfa Centauri har ett försvarssystem. Vi ska bara komma på hur man startar det.
-Vet ingen det? -Jo, Hastings, men han…
Han pratar inte just nu.
Men jag är säker på att nån annan här kommer att göra det.
Det viktigaste du kan göra nu är att vila.
Jo, alltså…
Jag har en annan grej som jag måste göra.
Välkommen hem, dr Smith. Du har anlänt till din destination.
Du ställde till det i stan.
Vill du prata om det?
Du hjälpte mig tidigare. Jag kanske kan hjälpa dig.
Jag vet hur det känns att verkligen vilja vara snäll,
men ibland behöva vara elak.
Jag vet hur det känns att vara fast,
där enda vägen ut är att skada alla omkring dig.
Snälla, låt mig hjälpa till.
Pass. Specerier. Sopor. Tvätt.
Det låter som en lista på sysslor.
Sånt förvarar man inte i ett kassaskåp.
Jag har en massa mysko saker i mitt kassaskåp.
Det tvivlar jag inte på, Sebastian. Det måste vara nån sorts åtkomstkod.
Läs upp det, så skriver jag in det.
Att skriva in det funkar inte. Allt är röststyrt.
Röstbiometriskt autentiseringssystem.
-Hur vet du det? -Får jag prata med dig ett ögonblick?
Mitt uppdrag för 20 år sen var inte en forskningsresa till Alfa Centauri.
Det var nåt helt annat.
-Det var inget skumt. -Säkert. Det är ju hemliga uppdrag aldrig.
Vetenskapsmän på NASA upptäckte en reva i rymden.
Den öppnade och stängde sig, precis som…
-Utomjordingarnas. -Då visste vi inte vad det var.
Eftersom det okända brukar skrämma skiten ur civila
behövde vi dölja sanningen. Vi sa att besättningen på Fortuna
åkte för att se vad som fanns på andra sidan av revan.
Vart den ledde, och vem eller vad som orsakade den.
Det är därför all flygdata hade raderats från era hårddiskar.
Ingen fick veta nåt, inte ens uppdragskontrollen.
Vår kommunikation kodades och krypterades med röstauktorisering.
Ord som lästes upp och gav åtkomst till en privat server.
Du påstår alltså att det enda sättet att aktivera Alfa Centauris försvarssystem
är med rösten från en man som inte längre kan andas, och ännu mindre tala?
Ja.
Nej, absolut inte.
Jag är officer nu, och jag deltar inte i sånt här olagligt beteende.
Om roboten gömmer sig
tänkte vi att den som kan hjälpa oss än nån som redan gömt undan saker här.
Jaha! Nu när ni behöver en smugglare, då fördömer ni mig inte längre?
Jag vill ha en offentlig ursäkt. Ett till- kännagivande ur renässansskriftrullarna.
Okej. Följ inte med.
När alla får reda på att du visste vad vi höll på med, och ändå lät oss gå ensamma…
Okej!
Så här är det. Om man vill gömma nåt, till exempel en låda med sprit,
eller engångsplast, eller vissa oljor som inte bara är till för matlagning,
då finns det en biljon platser, men det finns bara få platser inom 30 km omkrets
där man kan gömma en två meter lång robot.
Okej…
Vem där?
Allt du tror du hörde var bara på skoj.
Vi skulle aldrig göra nåt så farligt och regelvidrigt.
Jag ville inte tjuvlyssna. Jag ville bara…
Bara vad då?
Om SAR vet var vi är tänkte jag att vi bör prata ut om det blir den sista gången.
Jag vet vart det här är på väg.
Vijay, vi har inte tid att prata. Vi måste bara hitta roboten.
Ja, jag hörde det. Det låter farligt.
Det är okej. Fara är mitt förnamn.
-Det är lögn. Det är Cornelius. -Jag vill inte att nån ska skadas.
Sist vi gjorde nåt farligt var det väl du som blev skadad?
Okej, men poängen är att om ni ska göra det här följer jag med er.
-Okej, kom då. -Vänta, vad nu?
-Om pappa får veta nåt dödar han mig. -Ja! Välkommen till klubben.
Vad händer om roboten gör motstånd?
När vi skyddar våra familjer gör vi ibland saker vi ångrar.
Vi löser det problemet om det uppstår.
Minns du när vi just hade träffats…
Jag försökte flyga iväg en Jupiter från den döende planeten med bara min familj?
Jag trodde att jag gjorde det rätta.
Din förlåtelse gjorde att jag kunde gottgöra det.
Och jag kunde återvända och slåss vid din sida, som jag gjort sen dess.
Det är mänskligt att begå misstag. Det är mänskligt att tappa kontrollen.
Det mest mänskliga man kan göra är att förlåta.
-Borde jag förlåta roboten? -Nej. Du borde förlåta dig själv.
När ens son hamnar i fara för att man tappat fokus…
De överlevde ett helt år utan nån av oss.
-De är inte barn längre. -Det borde de vara!
Vi har tagit deras barndom från dem.
-Där är han. -Han är uppe vid dammen. Vad gör han där?
Titta, roboten! Ser vi honom gör pappa det med.
Men de andra har ett stort försprång. Vi hinner aldrig i tid.
-Vad gör du? -Vägen dit är lång och slingrig.
-Till fots kan vi hinna först. -Ursäkta, sa du till fots?
Dammen ligger bortom träden där. Det snabbaste sättet upp är med hissen.
-Hur tar vi oss in i dammen? -Ni har nåt som ingen annan har.
-Vad då? -Don West.
Hej. Jag heter Amanda Adler.
Det här är mina söner, Willem och Henry. Ville du träffa oss?
Ja.
Förlåt. Hej.
Ni vet inte vem jag är, men jag heter…
Will Robinson. Vi har hört allt om dig om dig från några av de andra barnen.
Jo, det finns en…
Det finns en berättelse som ni inte har hört än.
En som jag lovade er pappa att jag skulle berätta nån dag.
Kände du vår pappa?
Ja, det gjorde jag.
Och…
Jag antar att ni har hört talas om mig för att jag är kompis med en robot, eller hur?
En sak som många inte vet är att er pappa också hade en robotkompis.
Han hette Fågelskrämman, och tack vare vad er pappa gjorde
kunde Fågelskrämman hjälpa alla barnen i den 24:e kolonistgruppen att undkomma.
Er pappa är en hjälte, för oss alla.
Tack.
Kom nu. Mr Robinson måste få återhämta sig.
Med allt som pågår just nu…
…önskar jag att han fanns kvar. Vi verkar behöva lite fler hjältar nu.
-Mamma? -Ja, Will?
Det finns nån du borde prata med.
Jag förstår inte.
Varför skulle Ben ha åtkomst till försvarssystemet?
Alistair Hastings sa att han själv var den enda levande som kan rädda oss.
Jag tror att den andra personen han pratade om var din man.
Jag har aldrig hört Ben läsa det här.
Kanske inte alla orden tillsammans eller i den ordningen,
men han har säkert yttrat dem vid nåt tillfälle.
Vi måste bara hitta dem. Gamla röstmeddelanden, hemvideor, eller…
Jag ska se vad jag kan hitta.
Tror du det är konstigt för mamma med Grant?
Inte konstigare än det är för mig.
Jag vet hur det känns att vara med nån du gillade förr,
och sen med nån du gillar nu.
Så samtalet handlar egentligen om dig?
Varför går du här med mig?
Vad menar du?
Roboten är ju inte det enda du är ute efter här.
Om det står mellan tjejen jag gillar och killen som inte har duschat på fyra dagar…
Vi kanske funkar bättre som vänner.
Hör på. Jag har lärt mig en sak. Förhållanden är väldigt lika smuggling.
Ta reda på vad personen vill ha. Ta sen reda på om du kan ordna det åt dem.
Okej, vi är framme.
-Men hur tar vi oss in? -Låt mig sköta det.
Tjuvkika inte.
-Hur kan du ha koden hit? -Det har jag inte.
Men jag har koden till en väldigt stor vinkällare.
Förvarar du spriten i en damm?
Ja. Överlever vi idag och jag tar dig eller dina minderåriga vänner
när ni försöker bryta er in och festa får ni stryk.
Förlåt att jag lämnar dig och pojkarna igen.
Spara deras skoluppgifter så att jag får se dem sen.
-Där, "hem". Har du det? -Jag älskar dig.
Ja, två kvar.
Det var det sista röstmeddelandet. Låt oss se vad de har på video.
-Willem, kom hit. -Okej.
Nu ska vi skrämma pappa.
Tror ni att ni kan smyga er på mig? Verkligen? Okej, då. Kom hit.
Nå, varför sa du inget om Judy?
Jag försökte. Jag försökte, men NASA…
NASA sa att det vore grymt
att berätta det för nån som skulle vara borta i årtionden.
Som jag minns dig hade du tagit dig runt reglerna om du hade velat.
Kom igen. Du var inte intresserad av ett riktigt förhållande, än mindre en familj.
Vad skulle det ha förändrat?
Det hände för 20 år sen för dig.
För mig känns det som igår.
Man somnar som en pojke.
Man vaknar som en man.
Det tog bara ett år för mig att känna att Will gjorde samma sak.
Du har gjort ett otroligt jobb, med alla dina barn.
Jag var inte ensam.
Din mamma fanns alltid där för Judy.
-Och, självklart… -John.
-Han verkar vara en bra man. -Det är han.
Vi har haft medgångar och motgångar, men…
Man måste nog gå vilse för att inse vad det är man har.
Är vi vilse?
Nej, här är den. Den borde ta oss högst upp.
Vänta. Är det här verkligen säkert?
Annars tar jag hand om dig.
När vi ser roboten närmar vi oss gemensamt. Men Penny bör prata med honom.
-Vad? Varför jag? -Ni har varit mest ihop, efter Will.
Jag har varit med dig hela livet. Du lyssnar inte.
Varför stannar vi? Vi är inte högst upp än.
Jag vet inte. Kugghjulen snurrar ju. Den har nog fastnat! Kom igen!
Nej.
Vänta lite, Wills robot gör inte såna märken.
Tysta! Hör ni det där?
-Det låter som mer än en robot. -Ja.
De har inte väntat på ett tillfälle att anfalla. De är redan här.
Mamma, pappa.
-Nej, den funkar inte. -Mamma.
-Väggarna är för tjocka och stör signalen. -Vad ska vi göra?
Vi är de enda som faktiskt vet vad som pågår här.
-Penny. -Vad är det som pågår?
De här robotarna är helt klart sabotörer.
Oavsett vilket försvar er mamma vill starta behövs dammens kraft till det.
Vi hinner inte varna dem. Robotarna måste stoppas nu.
Vad snackar du om? Vänta, Judy, stanna!
Sebastian. Vi behöver din arbetsplats.
Vad? Varför det? Vad?
Vänta! Sök efter skadlig kod innan ni kopplar in…
-Hon kopplade just in den. -Okej.
Nu kör vi.
Pass.
Specerier.
Sopor.
Tvätt.
Brev.
Present.
Hem.
Försvarssystem online.
-Det gick. -Administratörsläge på.
Det funkar!
-De förstör turbinerna. -Skit också.
-Vad letar du efter? -En jämn strid. Just nu har vi inte det.
Vi kan också försöka undvika att slåss.
Okej. Detta är planen. Turbinerna har en kontroll.
Den styr bladens hastighet och genererar kraft till bosättningen.
Utan kontroll snurrar bladen för fort, vilket får turbinerna att explodera.
Det är inte bra för robotar som står ovanpå dem just då.
Fattar jag rätt? De ska inte få förstöra turbinerna genom att du förstör dem?
Det finns tre turbiner.
Två räcker nog, oavsett vilket system dina föräldrar jobbar på.
"Räcker nog?"
De räcker nästan säkert. Gör vi inget kan vi rulla ut röda mattan
för premiären på SAR Dödar Alla. Våra lik blir stjärnorna.
Ursäkta mig. Kontrollen sitter under turbinerna.
-Ja. -I vattnet.
-Ja. -Långt ner. Vi får dyka ganska djupt.
Inte vi.
Jag.
Låt det här bli er en läxa. Bär alltid underkläder.
-Nej, jag gör det. -Sluta. Jag grejar det.
Jaså? Har du kollat testresultaten på sistone? Det har jag.
Andningskontroll, lungkapacitet. Jag är den enda som klarar det. Det vet du.
Dessutom har jag gjort nåt liknande förut.
Nej. Du dog nästan när du gjorde det.
Du ville skydda Will. Man får riskera livet för familjen.
-Don? -Vad?
Vad tror du att du är?
Judy.
Jag är strax tillbaka.
Judy!
John.
Nej.
Judy.
Ring Maureen. Berätta vad vi har här.
-Vad ska du göra? -Hjälpa min dotter!
Kom igen, Judy. Rör på dig.
Victor?
-Långsammare. Jag hör inte. -Oj, mrs Robinson!
-Turbin ett går på 50%. -Ta en titt på det här!
Don, titta! Vi måste göra nåt.
Det är du.
Hjälp familjen.
Problem! Två turbiner utan kraft. Den tredje försöker täcka upp.
-Hur länge håller den? -För hela systemet? Svårt att säga.
John, kom. Hör du mig? John?
-Penny! -Pappa!
Vänta här.
-Pappa. -Hallå! Jude! Kom!
Nej! Tillbaka in!
Ta det försiktigt.
Ingen fara, John. En av de andra robotarna tog Hastings.
Som om de ville sätta dit honom och hålla oss isär.
Det funkade nästan, men han räddade alla, pappa.
Han stoppade robotarna.
Var det alla, de som var här?
Ja, John Robinson.
-Är du glad att du följde med? -Ärligt talat, nej.
Jaha. För att vi nästan dog?
Nej, för att…
Jag är ingen smugglare, Penny.
Okej.
Jag kan inte ge dig det du vill ha eller vara den du vill.
Jag säger inte alltid rätt sak eller gör rätt sak. Jag har inga häftiga historier,
och jag kan inte håret i knut utan att se ut som en idiot.
Jag vet att det är korkat.
Vi är ju bara vänner.
Jag försökte stå ut med det under ett helt år, men det är jättesvårt…
Jag tycker att du är fantastisk och konstig och oförskämd
och smart och helt unik.
Och frustrerande. Du är så mycket mer speciell än du själv tror att du är.
-Okej. -Du måste inte vilja vara ihop med mig.
Det låter okej när jag hör mig själv, men det är galet att du vill vara med Liam.
Du behöver ingen som alltid måste vara en hjälte. Du är hjälten, Penny.
Det är synd att du inte har kommit på det än.
Oj.
Tack, men jag är inte den du tror att jag är.
Jag önskar jag vore det, men det är jag inte.
Jag vill bara inte att du blir besviken när du också inser det.
Lova mig en sak.
Vad då?
När du inser att jag hade rätt,
då får jag säga: "Det sa jag ju."
Aldrig i livet.
LARM AVSTÄNGT STATUS: FARAN ÖVER
Id-chip skannat. Hej, dr Zoe Smith.
Vart vill du åka? Till jobbet eller hem?
Jobbet.
Okej, John, var försiktig och kom tillbaka hit så fort du kan.
Vi håller ett öga på himlen för säkerhets skull.
-Okej, Sebastian. Berätta, hur går det? -Det är på håret. Nästan ingen kraft kvar.
Jag kör på sol- och vindkraft, men den tredje turbinen behövs.
Stäng ner allt annat i bosättningen om det behövs,
men försvarsskölden måste hållas i drift.
Snälla Sebastian, säg att det var du.
Det var inte jag. Tredje turbinen ligger nere.
Backupgenerator inkopplad.
Åh nej.
Försvarssystemet är nere.
Vi ser en energitopp några tusen kilometer utanför atmosfären.
"Energitopp?" Vad innebär det?
Spårar oidentifierat föremål.
Nu kommer de.
Undertexter: Mats Nilsson