EN NETFLIX-SERIE
Jag går in i lastrum ett nu.
Bränslecellerna genererar fortfarande minimikraft.
Din puls är förhöjd.
Hallå! Smygtitta inte på mina värden.
Håll bara ett öga på vår skadade motor och asteroiderna.
Tror du att han fortfarande är vid liv? Det har gått 20 år.
Landningsmodulen saknas.
I en nödsituation skjuts den ut med besättningen i sina kryorör.
Jag kanske kan luska ut vart de åkte.
Okej.
Radarn söker signaler från Fortunas landningsmodul.
Hallå?
Judy, din puls är jättehög. Är det nån där?
Faith Carson, lastspecialist.
Avliden. Jag får ta reda på dödsorsaken senare.
Var försiktig.
Jag är okej.
Jag vill veta vad som hände här och varför besättningen försvann.
Där är besättningen i sina kryorör.
Varning! Motorstopp på styrbords motor A.
Styrbords styrraket A, offline. Trolig bränsleläcka till tändning.
Varning! Överhängande kollisionsrisk!
En jätteasteroid är på väg mot oss.
-En sak i taget. -Mer än en sak händer.
Du kanske borde återvända nu.
Jag är nästan färdig.
Nästan färdig.
Säkerhetssystem initierade. Autopilot på. Förbered för landning.
Judy är inte här! Stäng!
-Landningssekvens om 90 sekunder. -Jag är utelåst.
Nittio sekunder?
Judy, datorn tog över. Vi landar nu.
Jag kommer.
SÖKNING OFULLSTÄNDIG
-Vijay, förbered alla för landning. -Alla måste spänna fast sig!
Okej. Spänn fast dig. Går det bra? Så där. Okej.
Jag har dig.
Smith?
Vad gör du här? Hur lyckades du ta dig ombord på det här skeppet?
Jag går dit jag behövs.
Snälla, säg att jag hör i syne.
349 DAGAR SENARE
Du ska ju ha vakten.
Kaptenens logg, dag 349.
Pappa, vi är fortfarande här. Var det än är.
Resten av planeten dog för länge sen. Hur eller av vad vet vi fortfarande inte,
men Jupiters dator hittade en plats i dalen
där det fanns liv som klarat sig, och där överlevde vi med.
Majsskörden har ökat med 3% från förra veckan. Solpanelerna har optimerats.
Batterierna är fulladdade.
Inga större skador eller sjukdomar att rapportera. Vi har till och med en skola.
Doktorn, eller mer korrekt, fru Smith, verkar ha hittat sitt verkliga kall.
Vi hotas konstant av meteorer, så vi är vaksamma.
Vi övervakar himlen dag och natt.
Än så länge har inga nått oss här nere i dalen.
Det får väl anses som tursamt, men alla saknar ändå sina föräldrar,
och alla undrar om vi ens kommer att nå Alfa Centauri.
Att gjuta om en skadad motor gjord av titanmalm går inte fort.
Vi kör tretimmarsskift.
Hittills har vi bara raffinerat 72% av materialet Will säger vi behöver
för att få Jupiter flygduglig.
Han jobbar säkert så fort han kan. Det går bara långsammare än nån vill.
Det skulle bara ta några veckor och det blev ett helt år.
Will verkar ta det personligt.
Han verkar inte ha sovit gott på flera månader.
Han pratar inte med mig om det.
Vi har nästan inte pratat alls på sistone. Ingen av oss verkar prata särskilt mycket.
Penny känns avlägsen, förvirrad.
Jag önskar att det handlade om pojkarna, men det är mer än så.
Hon är arg på mig av nån orsak.
Jag önskar att jag kunde lösa det, men mina skyldigheter lämnar ingen tid över.
Utan dig eller mamma känns det som om vi är lite vilse.
Till och med roboten vill hjälpa till,
men han verkar söka efter vad hans syfte här är.
Jag antar att jag också gör det, på nåt sätt.
Det blåser inte nu på morgonen. Kolla nu, den här når toppen.
Familj, Judy Robinson.
Jag försöker kontakta Fortunas besättning, inte bara Grant Kelly.
Familj.
Undrar du aldrig vad ditt ursprung är?
Kontaktförsöket med den försvunna landningsmodulen
var lika misslyckat som alla föregående.
Jag vet inte när du får höra det här, pappa. Jag hoppas det blir snart.
Uppdragsrapport. John Robinson, ledare för bärgningsteamet.
Som vanligt är det svårt att förutse robotpatrullerna.
De vet än så länge inte att vi är här.
Vi hittade fler vrakdelar från Resolute. Det ser ut som en del av H-däcket.
Förhoppningsvis hittar vi förnödenheterna vi behöver.
Det är svårt här nere, men då tänker vi inte så mycket på allt vi förlorat.
Okej. Vi har två timmar på oss, sen slår blixten ner.
Då måste vi vara luftburna om vi inte vill vara här nere i 23 dagar till.
Håll dig till listan. Hittar vi allt på den blir det här vår sista resa.
Kom ihåg, behåll era ponchos på. De maskerar era biosignaler.
Håll allt elektroniskt avstängt.
De får blodvittring av det. Nu sätter vi igång.
-Okej. -Uppfattat. Vi går hitåt.
Beckert, ta ficklamporna. Ta ut batterierna först.
Det här är min sons favoritsmak.
Ta skydd!
-Inga ficklampor. -Jag vet.
-Nej! -Nu kommer de!
Hur slutar den där boken du skriver, Penny?
Det är en cliffhanger.
Jaså? Verkligen?
Det är ett fint sätt att säga att jag stoppade mitt i.
Men det var mitt gamla jag som skrev.
Hur skiljer hon sig från ditt nya jag?
Jag brydde mig om saker för mycket. Jag fick nog det från mina föräldrar.
Tror du att de har klarat sig?
Jag gillar inte hypotetiska frågor. Jag lever för ögonblicket.
Det är vad jag gillar med dig.
Ökar trycket.
Värm upp den till 900 grader Celsius, tack.
Will!
Stör jag?
Ja, det brukar det ju vara. Vad gör du här?
Jag undrade varför det dröjde.
Titanraffinering är svårare än att lära ut franska.
Jag såg fram emot ett lyckligt liv på Alfa Centauri.
Det är inte så illa här.
Alla blev så glada när du sa att vi bara skulle vara här några veckor.
Folk är inte så glada nu.
Inget går fortare av att du stör mig.
Om jag kan hjälpa till, och jag slipper stå i kallt vatten, säg bara till.
Föremål närmar sig.
OMLOPPSBANA VARNING
Kom igen!
Sätt fart!
Inkommande meteor! Bege er till bunkern!
Okej, till bunkern!
Alla måste till bunkern!
Skynda på!
Kom igen! Lite fortare!
Var är Penny?
Kom nu!
Var är mamma? Jag är här!
Okej. Det är över nu.
Bra jobbat. Vi måste vara snabbare nästa gång.
-Vi får jobba på det. -Bra.
-Fortsätt jobba. -Jag kan hjälpa till att städa upp.
Många här tycker att du är cool. Struntar du i larmet är du en dålig förebild.
Du får vara en bra förebild.
Du är en del av besättningen, som alla andra.
Meteoren brann upp i atmosfären. Det gör de alltid.
Kanske inte nästa gång.
Judy!
Minns du vad som oroade oss för ett år sen?
Vi brydde oss inte, för vi skulle ha åkt härifrån då?
Det här är en simulering av det som hände nyss.
Ser du de två stora asteroiderna som kolliderar? Se vad som hände sen.
Vad är det som pågår?
En av bitarna är meteoren som nyss föll, men se hur många småbitar som bröts loss.
Många av dem är ännu i omloppsbana. Det blir som en trafikstockning där uppe.
Hur länge dröjer det innan datorn inte kan navigera igenom det?
I den här takten, om fyra eller fem dagar.
Då är vi fast här för alltid.
Det tar väl mer än fyra dagar att reparera skeppet?
Det går på fyra timmar om jag har nog med titan.
Jag önskar jag kunde göra det själv.
Göra vad då?
När vi landade här hittade Jupiters sensorer en titanfyndighet tre km upp.
Vi skickade roboten, men klipporna bar inte hans tyngd.
Jag trodde att planen var överspelad, men saker och ting har förändrats.
De goda nyheterna är att vi väger mindre än roboten.
Sa du tre km? Vem av oss har klättrat tre km? Inte ens du.
Är det värre att falla tre km än hälften?
Planetens atmosfär förstördes av katastrofen som inträffade här.
Vi hade tur som hittade atmosfär längst nere i floddalen.
-Den tunnas ut ju högre vi kommer. -Därför behöver vi våra rymddräkter.
Vi får bara en chans att göra det här.
Det måste lyckas, annars kan vi glömma att nå Alfa Centauri eller våra föräldrar.
Gör i ordning era dräkter, så skriver vi ut utrustningen vi behöver.
-Fara. -Berätta nåt annat jag redan vet.
Hjälp Will Robinson.
Jag vet att du alltid försöker hjälpa mig…
Den här gången kan du inte det. Okej?
Du.
Du var tyst. Har du inga frågor?
Du var väldigt grundlig.
Vi har haft det svårt förut, men vi har alltid klarat oss.
Men mamma och pappa fanns där och hjälpte oss. Vem vet var de är nu?
"FARA"-SYSTEMET SOLSKENSBASEN
-Västerut. -Jaha?
Har vi allt som behövs efter den här rundan?
Systemen kommer att vara igång inom 24 timmar.
-AC:n också? Det är varmt här. -Stjärnor är varma. Vad ska jag göra?
De avger även fotoelektriska störningar som döljer oss från fienden.
Nu när vi är dolda kan vi fokusera på att hitta en väg tillbaka till våra barn.
Jag vet att alla tänker på dem hela tiden.
Vi behöver en av robotens motorer för att komma till Alfa Centauri.
En sån motor kan bara skötas av en robot.
John, kan du berätta vad som väntar oss?
De gillar oss inte. De hatar oss inte.
Den enda som de verkar bry sig om är min son, och han är inte här.
Hittar de oss dödar de oss. Om vi håller oss dolda överlever vi.
Men vi har fått lära oss att om vi tar nåt som tillhör dem,
då slår de tillbaka, hårt.
Hur tar vi den utan att åka dit?
Jag vet inte.
Jag slåss gärna mot dem. Det är det värt för att få träffa min dotter.
Tapperhet räcker inte långt.
Jag hade hoppats att Maureen skulle ha berättat vad hon visste.
Det får du ta upp med henne.
Okej, allihop. Nu sätter vi igång.
Hej, gullet! Jag har saknat dig så mycket!
Får du respekten du förtjänar?
Annars går jag till HR-avdelningen. Jajamän!
Hur vet du vilken som är din?
Vad för slags far tror du att jag är?
Ja! Vi ses snart! Jag älskar dig!
Ska du inte på tebjudning på officersmässen?
Det är en mer avslappnad sammankomst.
Så trevligt, då.
Pratade du med Victor om att rotera skiften?
-Jag fick bestämma, sa han. -Bra. Då är vi tillbaka på två.
Inte precis. Rymdpromenaderna ska vara fyra timmar långa.
Vad?
Vi måste köra på. Får vi ner temperaturen under 30 grader, blir alla gladare.
Ava, kom igen.
Jag gör bara… Jag bara…
Vad glor du på? Ville du nåt?
Maureen! Hej!
Ingen gillar mig.
Ingen gillade mig heller. Du måste godkänna mitt arbete.
Inga sprickor i svetsfogen. Allt ser rakt ut.
Bra gjort. Ett riktigt knegarjobb.
Jag är bra på det.
Einstein var bra på att spela fiol. Ingen köpte hans platta.
Jag behövs här.
Vi är inne på fiendeterritorium, och du tycker att du behövs här?
Ska du godkänna arbetet, eller?
John är tillbaka.
Tack för att du berättade.
J2. Den här är din, eller hur?
Ja.
Vi anpassar G-sektionen till klimatsystemet.
Töm hytterna här, annars kan vi inte bli färdiga.
Okej.
Maureen?
JOHNS ATT-GÖRA-LISTA
JAG ÄR HEMMA
JAG ÄR TILLBAKA.
Okej, pappa. Jag vet vad du vill höra. Jag ska vara så försiktig som möjligt.
Jag accepterar det oväntade.
När det går åt skogen ska jag inte bara klaga.
Jag bedömer mina valmöjligheter och går framåt, eller som här, uppåt.
Och som alltid vägleds jag av vetskapen om att allt jag gör
är för välbefinnandet hos de 97 barn som jag har ansvaret för.
Judy, slog du i ett ankare som inte fastnade?
Nej, hurså?
Vad är det där?
Jag tycker den är söt, är det mysko?
-Nej. -Jo!
Fortsätt. Vi måste nå 1 500 meter innan det blir mörkt.
Will är inte samma person som han var.
Och jag pratar inte bara om frisyren, eller att han är längre än jag nu.
Han döljer nåt.
Om du vet nåt, berätta.
För allas vår skull.
Är du okej?
-Jag hade en mardröm. -Vem har inte det?
Det här har varit som en mardröm för mig med.
Pratar hon om mig med dig?
Penny och jag pratat inte så mycket.
Jag saknar hur det var förr.
Jag med.
Du…
Vill du ha nåt att äta?
"Nåt" stämmer precis.
Många här är klyftiga. Men ingen vet vad som finns i de där.
Det tar jag som ett nej.
Jag hörde att det var tufft där nere.
Det var som det var.
Hur har det varit här uppe?
Mycket att göra.
Vi måste göra färdigt kylslingorna till klimatsystemet.
Ja, vad gäller dem…
Vi måste tömma barnens rum.
Jag måste sova. Jag har ett skift om sex timmar.
-Hoppa över det. -Jag kan inte. Schemat är för snävt.
Det finns saker vi måste ta hand om här.
Jag hindrar dig inte.
Maureen, vad håller du på med?
Det jag alltid gjort. Jag håller allt igång.
Vi sitter ju i samma båt.
-Du är min fru. -Ja, och tidigare var jag mamma också.
Se på oss, John. Vi har inget.
Du har mig.
Jag beklagar.
Okej.
Bra, Penny.
Okej.
-Och höger fot på utskjutet. -Okej.
Okej, tack.
-Fixat! -Så klart.
-Vänster hand här. -Tack. Jag fixar det med.
-Här, kompis. -Du distraherar mig. Sluta.
-Will! -Will. Släpp ner mig.
Okej.
Nej.
Vijay, är du okej?
Jag mår bra. Jag tror jag skadade min handled.
-Hur känns den där? -Det känns okej.
-Den där, då? -Den gör ont.
Okej, den svullnar upp. Jag tror att den är bruten.
Fokusera på min andra helt obrutna handled.
Bli inte nedslagen. Det vi gör är inte lätt.
Liam, kom ner. Ta med förbandslådan.
-Jag är på väg. -Han tar med dig tillbaka till lägret.
Jag var rädd för att nåt sånt här skulle hända.
Will Robinson!
Du är visst ingen hjälte trots allt.
Uppvindarna är helt galna. Kan de blåsa bort oss?
Absolut.
Oj, titta!
Det var ett tag sen det bara var vi tre.
Bara ta det vi kom för att hämta, okej?
Ja.
Penny, vad letar du efter?
Vad är det här?
Det är en kraftfull radiomottagare…
Vi kanske är tillräckligt högt upp
för att kunna hitta signalen från Fortunas landningsmodul.
Du letar efter Grant Kelly.
Jag har försökt nå Fortunas besättning sen vi kom hit.
Vad gör du om du får en signal?
-Det får jag inte. -Kanske om vi går högre upp.
Följer du med ner, eller inte?
Vi har titan så det räcker. Vägen ner är utstakad.
Lämnar du oss, tre km upp?
Jag har aldrig varit så nära förut. Förstår du inte det?
Jo, och du fick oss att lämna vår familj. Nu letar du efter en ny.
-Vad är det som låter? -Det är bara vinden.
Nej. Det är nåt annat också.
Vad är det?
Herregud!
-Vad hände? -Hjälmarna på, fort!
Akta er för uppvindarna.
Jag tror att vi har större problem än uppvindar.
Insekterna! De äter upp pelaren under oss!
De är som termiter! Tycker du fortfarande de är söta?
Hur tar vi oss ner härifrån?
-Vi kan inte gå neråt. Vi måste gå uppåt. -Vad?
Vi kan inte ge oss av utan titanet.
-Will? Det är väl ett geologiproblem? -Varelser som äter sten är inte geologi.
-Vad skulle mamma och pappa gjort? -De är inte här.
Nå, herr Magnesium. Låt det här bli nåt man berättar vid lägerelden.
Vi flyger!
En usel berättelse.
-Nej. Vi flyger på uppvinden. -Ja, kom så provar vi.
Okej.
Ser du? Det fungerade.
-Såg vi samma sak? -Vi måste kunna kontrollera uppstigningen.
-Vad? -Okej.
Ska jag bara hoppa över kanten?
Nej, alla hoppar över kanten tillsammans. Håll mig i handen.
Titta på mig. Jag kommer att greja det.
På tre.
Ett, två…
Tre!
Okej! Vi flyger!
Det funkar!
Släpp när jag säger till. Okej?
Okej.
Redo? Och släpp!
Will, är du okej? Är du okej?
Ja.
Penny! Hördu! Är du skadad? Penny?
Du… Är du skadad?
Det är okej.
Vi fick ju tag på titanet. Nu kan vi väl bege oss ner?
Nej, vänta lite. Vänta.
Jag fick tag på den här innan den föll.
Nej. Jag har ansvaret för er två och nästan 100 andra barn i lägret.
-Pappa skulle inte vilja… -Han är inte här.
Jag önskar att han vore här, men det är han inte.
Och jag har varit så arg det senaste året.
Jag anklagade dig för att vi tvingades ge oss av.
Och jag insåg inte att du bara tog hand om mig.
Ingen annan tar hand om mig så som du.
Så gör man i en familj.
Ge dig av då. Hitta Grant Kelly.
Kan du laga motorn nu?
Ja.
Vi ser till att lägret inte brinner ner.
Varsågod. Ta med det här till smedjan.
Det här är ställföreträdande kaptenens logg, dag 352.
-Ställföreträdande vicekapten. -Du förstör inspelningen. Jag får ta om.
Om du inte gör rätt borde du ta om.
Vi har titanet. Reparationerna på Jupiter kan nu slutföras.
Ni skulle bli stolta. Vi klarade allt själva.
-Vi flög också iväg från en klippa. -Låt bli… Nu måste jag radera den delen.
Ställföreträdande vicekapten Penny Robinson, klart slut.
Du behövde inte bestiga berget, men det vet du.
-Vad pratar du om? -Jag har också manipulerat bokföring.
Om du ska bli en effektiv tjuv, lär dig bokföring.
Om du däremot vill fånga en tjuv…
Det fanns en enorm mängd titanmalm som på nåt sätt bara försvann.
Det grämer mig att jag inte såg det tidigare,
men efter ett år som barnvakt är min skärpa borta.
Men vem hade kunnat ana att Will Robinson
skulle sabotera vårt enda sätt att ta oss till Alfa Centauri?
Du har rätt om allt.
Jag gjorde det.
Men varför vill du inte ta dig härifrån?
Robotarna letar inte bara efter sina motorer längre.
De letar efter mig.
Hur vet du det?
De vet vad jag heter.
-Vad ska du göra, då? -Jag jobbar på det.
Det är rörande att du anförtror dig åt mig.
Kan du hålla det här hemligt?
Det är jag verkligen bra på.
Tydligen har nån fifflat med malmen som vi behöver
för att laga motorn och ta oss härifrån.
Smith tror att det var jag,
men hon har fel.
Det var du, eller hur?
Varför gjorde du det?
Hjälp Will Robinson.
Du visste att jag var trygg här.
Tryggare än om jag skulle möta det som finns där ute.
Jag förstår att du försökte skydda mig, men…
-Jag är inget barn längre. -Fara, Will Robinson.
Det enda sättet att få ett slut på det här är nog att möta faran.
Robotarna kommer att jaga mig.
Om min familj är i närheten när de kommer, då kommer de att skadas.
Eller än värre.
Det innebär att när vi alla når Alfa Centauri…
Då måste du och jag lämna dem.
Om du verkligen vill hjälpa mig…
…måste du lita på mig.
Lita på Will Robinson.
Ja.
Du ska inte behöva göra det här själv.
Hur ofta ska vi behöva titta på den här?
Penny la alltid märke till den.
En miljon utmärkelser för första plats, och Judy tar ändå med andraplatspriset.
Hon ville nog påminna sig själv om att anstränga sig ännu mer.
Varje gång jag kommer in i navet förväntar jag mig att de är där.
Jag trodde känslan skulle upphöra, men det gjorde den inte.
Jag försöker låta bli att tänka på dem.
Är det hemskt?
För att när jag tänker på dem…
Då undrar jag om jag gjorde nåt fel.
Om jag kunde ha gjort nåt annorlunda.
För att hålla oss tillsammans.
Oroa dig inte
För nånting
För alltihop
Kommer att ordna sig
Jag sjunger: Oroa dig inte
För nånting
För allting
Kommer att ordna sig
Jag steg upp i morse
Jag log mot den uppåtgående solen
Tre små fåglar
De satt på min farstukvist
De sjöng vackra melodier
En melodi som var ren och sann
De sa: "Detta är mitt meddelande till dig"
Oroa dig inte
För nånting
För allting
Kommer att ordna sig
Jag säger: Oroa dig inte
För nånting
För allting
Kommer att ordna sig
Jag steg upp i morse
Och jag log mot den uppåtgående solen
Och tre små fåglar
De satt på min farstukvist
De sjöng vackra sånger
En melodi som var ren och sann
De sa: "Detta är mitt meddelande till dig"
Allting
ATT GÖRA - SKAFFA ROBOT SKAFFA MOTOR - KRAMA BARNEN
Kommer att ordna sig
Det ordnar sig
Undertexter: Mats Nilsson