VARGHUNDEN
Hörru!
- Det är en ny, så det spelar ingen roll. - Vittand ser sliten ut.
Såja.
- Vittand verkar inte vara sig själv. - Han mår bra. Visst?
- Men du låter honom möta två hundar. - Vilket betyder dubbla vinsten.
Dags för kvällens höjdpunkt.
Jocko och Scratch, välförtjänta champions, möter "monstret".
Varghundslegenden från Klondyke.
Fort Yukons terror: Vittand!
Du vet vad som förväntas, eller hur? Kom igen nu. Tjäna lite kosing åt mig.
Kom igen. Kom igen!
Vittand! Vittand!
Kämpa!
Men kan ni flytta på er? Släpp fram mig nu!
Åh nej.
Jag är sheriff Weedon Scott. Varenda polis hörde skottet, så stick!
Kom igen, Bill. Vi drar!
Inte du. Du stannar kvar.
Vad är det här? Två mot en?
Räcker det inte med att ni låter hundarna slåss? Ni äcklar mig.
- Det var Smiths idé, jag lovar. - Min?
Jag är kränkt. Min hund skadades.
- Tyst! Du ska buras in för det här. - Weedon!
Här inne, Hank!
- Vad har du gjort? - Glöm det. Hjälp mig med min hund.
Hitåt!
Var är han?
Det här är inte över, snuten.
- Weedon, är du okej? - Andas han?
Kom igen!
Skynda dig, Weedon. De börjar närma sig.
Skjut!
- De där vargarna ger inte upp. - De håller sig borta från elden.
- Och gevären. - Du borde ha skjutit dem.
Det har varit en svår vinter. Jag dödar inte vargar bara för att jag är hungrig.
Det är problemet. Du är ingen mördare.
Bra. Kolla vad dödandet har gjort med dig.
Jag tar mig loss långt innan jag hängs.
- Sen tänker jag dräpa dig. - Jag lägger det på minnet.
Jag tittar till hundarna.
Såja, såja. Lugna er.
Du, Weedon! Hur många hundar har vi?
Sen vargarna tog Bunk och Jimmy har vi sex.
- Jaha. Men nu har vi sju. - Va?
Häng med.
Ta tag i draglinan, är du snäll.
- Var kom hon ifrån? - Måste gått vilse.
- Förmodligen från nån gruvarbetare. - Har vi nån användning av henne?
Nej. Hennes ben är skadat. Det hederliga vore att avliva henne.
Den pluttigaste varg jag nånsin sett. Kom igen, sheriffen!
- Sätt en kula i den lilla. - Jag skulle skjuta dig först.
- Ge mig en bit av den där laxen. - Valp eller inte - det är en varg.
Han är lika mycket hund som varg. Och han har bett i sig.
Kom då. Det är okej.
Kom då, vännen.
Det är okej.
Men en sån vekling!
Vem vet? En dag kanske han återgäldar tjänsten.
Ses, grabben.
Tre Örnar! Hjälp mig lite här.
Här ska ni få.
Varg!
Stopp! Det där är Kiche. Hon var min snabbaste slädhund.
- Hundar som rymt kommer inte tillbaka. - Jo, om de är hungriga.
Kiche! Tuk tuk.
- Titta. Hon kan aldrig dra en släde. - Det tror jag nog att hon kan.
Men du tämjer aldrig det där monstret. Han har fler tänder än hjärnceller.
Du måste se möjligheten.
Kiche har tagit hit en valp med mod i sig. - Vi ska kalla dig Vittand.
Du kommer att bli den bästa slädhunden nånsin.
Bra gjort, Kiche.
Vittand!
Sakta! Sakta ner.
Stanna där.
Farfar? En man har kommit till vår by, och han väntar på dig.
Oroa dig inte. Håll den här, snälla.
- Konstapel Todd. - Grå Bävern!
Fint att se dig igen. Vad har fört dig hit, så långt från staden?
Dåliga nyheter. På grund av guldruschen ska territoriet sälja marken.
Den här marken? Vi har varit här sen innan min farfars tid.
- Längre norrut finns inget att leva av. - Jag beklagar.
Och hur mycket vill territoriet ha?
Ett företag i Whitehorse har erbjudit 450 dollar.
- Gillar du de där vantarna? - De är bättre än nåt annat i Fort Yukon.
- Skulle du köpa dem för en dollar? - Visst. Även för två.
- Jo, som jag sa... - Vi tänker köpa marken. För 500 dollar.
- Nu? Har ni den sortens pengar? - Vi kommer att ha pengarna.
Då antar jag att vi har en deal. Jag ska informera dem.
- Och vi ses i slutet av december. - Nu får du ursäkta mig.
- Betalning för vantarna? - Varsågod. Behåll dem som en gåva.
- Vad ska vi göra nu? - Jag åker norrut över floden.
Ni sprider ut er söderut. Alla män med fällor beger sig iväg.
Kvinnorna börjar sy. Vi slutar inte förrän vi har alla vantar vi behöver.
Vi säljer dem, och sen köper vi tillbaka vår mark.
- Du kan räkna med oss. - Kiche! Tuk tuk!
Lyssna allihop! Vi har jobb att göra.
Du måste springa snabbare. Om du inte är redo, kan vi inte vänta.
Jag hade fel. Du är redo.
- William. - Vi enades om att ni stannar i söder.
- Ja. Men mitt folk behöver päls. - Behöver inte alla det?
Sätt dig. Låt oss prata.
Du har varit duktig. Men du följer med William nu.
God jaktlycka.
William gillrar fällor här. Men nu, tack vare Kiche, kan vi göra det i floden.
Tiden för mammor är över. Det är så här det känns att vara vuxen.
De misstycker att du är förstehund.
Du måste leda dem nu. Men de följer dig inte om de inte respekterar dig.
De känner bara till föda och rädsla.
Jag kan inte göra det här åt dig. Du måste själv övertyga dem.
Farfar!
Du är ansvarig medan jag är borta.
Oroa dig inte. Byn står kvar. Jag tar hand om allting.
Det vet jag att du gör. Se till att de inte oroar sig.
Den här är till dig, farfar.
Tack, mitt barn.
Mitt barnbarn har gjort en vacker skinnpung åt mig.
Och jag har en vän som håller mig sällskap.
Innan man kom hit för guldet såg det inte ut så här.
Men det kommer att gå bra. Vi säljer vantarna, och sen åker vi härifrån.
Vi hittar ett ställe där vi kan tillbringa natten.
Vad är det med dig? Kom igen nu. Kom igen, ditt fån!
Kom igen. - Gå! Ni retar upp min hund.
- Vi stör ingen. Gå, så blir hunden lugn. - Jag lyder inte order från indianer.
Om det är nån som ska gå, så är det du.
- Vi vill inte ha nåt bråk. - Precis. Exakt.
Ska han få tro att han är bättre än vad du är?
Ta det lugnt. Jag har en överraskning åt honom.
Nej!
Stopp!
Vittand!
Vilken oslagbar vinnare!
- Hur är det med dig? - Vem hade trott det, va?
Kom nu. Vi går.
Hörru du!
Ja?
Din hund är en född fighter. Inget kan stoppa honom.
Han är en slädhund.
- Så, vad säger du? - Om vad?
- Kom igen. Vad ska du ha för hunden? - Han är inte till salu. God kväll.
Du, vänta! Lyssna på mig. Jag försökte bara hjälpa dig.
Vad gör du här? Köper saker till ditt folk?
Jag säljer vantar för min bys skull.
Du kommer inte att sälja några vantar. Alla här är redan fullt utrustade.
Jag kommer att sälja dem. Jag måste.
- Du har pengaproblem. - Jag behöver 500 dollar till min by.
Då är det bra med en vän som jag. Jag betalar 500 för den där byrackan.
- Du får köpa vantar. - Jag gör det bara för att vi är polare.
Alla i Fort Yukon har mat för ett år, och oljerockar och stövlar och handskar.
Den som tror att de där räcker har aldrig varit i norr.
De där håller ingen varm. Inte när de blir blöta.
Jag gav dig ett schyst erbjudande, och du bara går. Jag vill ha din hund.
Vittand!
Vittand. Kom!
Det här är inte över ån!
Vittand. Kom!
Rummet ligger uppför trappan.
Kom in, du.
Vi väntar tills det blir kallt. Vantarna säljer bättre på natten.
Under tiden vilar vi.
Så där - två dollar. Tack så mycket.
Snacka om en bra deal där, va? Får jag se vad du fick?
Kan du sälja för en dollar? Jag har bara en dollar.
- Vill du att jag tar hand om honom? - Det behövs inte. Jag har en plan.
Varsågod. Tack för ett bra köp.
Oroa dig inte. Jag kan hantera ett nej. Jag vill bara köpa ett par vantar.
- Se om de här passar. - De passar säkert fint.
Men lyssna nu. Jag har bara den här, som anstår en förmögen man som jag.
Jag antar att du inte kan växla den.
- Du kommer att bli nöjd. - Det är jag redan.
Du vet vad du ska göra.
- Väldigt varma. Även när det är blöt. - Jag tar två.
Bra, va? Vi sålde allt vi hade. Nu kan vi åka hem.
Du, kom hit!
Hej! Hur är läget, polarn? Vad sägs om ett järn?
Kom igen! Det är en underbar kväll. Jag känner mig generös.
- Nej tack. Jag måste gå. - Okej.
Förlåt. Ursäkta mig.
Nej! Var är...?
Nej!
Vart tog den vägen?
Min by. Nej! Varför...?
Nej...
Nej!
- Vad är det med dig? Vände turen? - Du vet vad som hände.
Du anklagar mig utan bevis. Jag kan få dig inburad för det. Är det vad du vill?
- Nej. Jag vill ha mina pengar. - Då blir det problem.
För nu har du ju inga fler vantar. Men du har den där hunden, eller hur?
Jag betalar dyra pengar för en sån hund.
- Du skulle ta min själ om du kunde. - Djävulen får den. Jag vill ha hunden.
Kom igen, vi har ett jobb att göra.
Vi kan tjäna storkovan. Men han måste veta att det är jag som är chefen.
Ge mig din käpp.
När jag är färdig lyder han vem som än håller den här.
Hör du? Det är så underkastelse låter. Du ska minnas det här och lyda.
En åt gången!
Tio från snubben i mitten! Trettio dollar från den korte!
- Vad har du då? Tolv? - Då så, mina herrar. Stort tack.
Jag lovade er nånting speciellt, och nu är det dags.
Ni har alla sett Laddie kämpa. I dag ska han möta en ny hund:
Vittand!
Så. Kom igen nu.
Okej, pojken. Kom igen. Ta honom.
Vittand! Vittand!
Det finns en massa tid att satsa pengar. Ta det lugnt.
Vittand! Vittand!
Dags för kvällens höjdpunkt. Jocko och Scratch, välförtjänta champions...
Hör du? Du vet vad som är på gång nu. Kom igen. Tjäna lite kosing åt mig.
Fort Yukons terror: Vittand!
Vittand! Vittand!
Kämpa!
Vänta!
Hallå?
Det är okej. Allt är okej.
Här. Vi kommer inte att skada dig.
Weedon!
Påminn mig om varför vi lämnade Kalifornien.
Skämta inte. Ta det bara lugnt nu.
- Jag mår bra. Allt är okej. - Jaha. Då pratar inte jag med dig.
- Det är nog bäst att jag beger mig. - Du ska inte bege dig nånstans.
Du kanske bestämmer i Fort Yukon, men här är det jag som ger order.
- Några dagar hemma låter inte så illa. - Det hoppas jag inte.
- Det var en hundstrid. - Det förklarar vargen.
- Vadå för varg? Hur känner du till den? - De tog med den hit med dig.
Konstapel Todd tog honom hit. Du vägrade släppa. Han är illa däran.
Gå inte nära den. Skadad eller inte - det där djuret är farligt!
Det sa de om dig en gång också.
Stanna här. Vila lite.
"Vittand. Fort Yukons terror."
Stackars liten.
Hej! Du är uppe.
Det känns bättre nu.
- Oj! Är det där till mig? - Nej.
Ser du? Jag är inte så dum. Jag tog med mer.
Vittand, va?
Okej, nu ska vi se. Morötter här. Rödbetor, squash...
Du ligger precis där squashen ska vara.
Så...
Såja...
Stopp, stanna där! Det räcker. Tack så mycket.
Du var duktig. Släpp det nu.
Bra. Vi är rätt bra, eller hur?
- Maggie! Är allt okej? - Ja, jag mår bra.
Var försiktig med hunden.
Nej, sluta. Det är dags att ni kommer överens.
Käppen skrämmer honom. Kan du gå utan den?
Jag kan testa.
Weedon Scott, hälsa på Vittand. - Vittand, här är Weedon Scott.
Vittand. Det stod på flygbladet. Men hur vet du det?
Jag hittade det i din rock. Han är tydligen Fort Yukons terror.
- Jag är väl Fort Yukons terror? - Du är en ängel. Det är ni båda två.
Får jag ta en titt på dig?
Såja. Det är okej.
- Han verkar känna igen dig. - Hur då?
Jag känner honom också. Helt otroligt. - Det är ju du!
God natt, Vittand.
Maggie?
- Jag antar att det är hål i hönsgården. - Det verkar så.
Och vi har glömt att vi har en varg här.
- Och då kan vi inte ha hönor? - Han dödar dem. Det är vad vargar gör.
Inte den här. Inte om jag säger till honom.
Vittand. Kom.
Först täcker vi för hålet.
Schas, schas!
Och nu går vi in.
Det finns mycket här som måste förändras.
Och de där männen är det värsta av allt.
Men trots all girighet och grymhet försöker vi bygga upp nåt bra här.
Innan striderna och Fort Yukon levde du i det vilda.
Och jag vet att jakt är en instinkt. Men här kan du inte göra så.
Snälla, snälla, snälla. Döda inte hönor.
Jag kommer tillbaka om en timme.
- Tror du han kan lära sig att inte döda? - Han måste lära sig det.
Han måste vara som en vanlig hund om han ska vistas runt en bebis.
- Ska han vistas runt en bebis? - Ja, om han stannar här med oss.
Maggie!
- Förlåt. Jag borde vara försiktig. - Du kan krama mig. Jag går inte sönder.
- Du är stark igen. Du mår bättre. - Jag vet.
De blir glada att få tillbaka dig.
- De klarar sig fint utan mig. - Vad menar du?
Vi åker tillbaka till Kalifornien.
Min bror behöver hjälp med ranchen.
Hon får mer familj än bara nån gammal polispappa.
- Hon? - Hoppas hon blir som sin mamma.
En pojke vore inte heller så illa.
- Jag undrar vad Vittand har för sig. - Jag lämnade honom i hönsgården!
- Jag kan inte fatta att han klarade det. - Lilla stackare.
Duktig pojke. Duktig pojke.
Det var han! Jag tog en genväg genom Crystal Creek. Då såg jag honom.
Han bor där med sheriffen. Han lever och är stark.
Underbart. Vi ska låta sheriffen sona det han gjort och ta tillbaka min hund.
Han lär ångra att han mött "Vackre Smith".
Vänta lite. Jag rör inte den där sheriffen.
Oroa dig inte, min vän. Vi ska inte åka dit ensamma.
Den där mannen från fängelset... Har inte han nåt otalt med sheriffen?
Det har snackats en del på sistone. Jag tror jag vet var jag kan hitta honom.
Är du den lilla snubben som slog sheriffen med käppen?
Nu vet jag var han gömmer sig.
Tänkte att du kanske vill avsluta det här.
Det vill jag! Det vill jag.
Telegram från min bror och hans fru.
Allting är klart.
De har redan ordnat en plats för ett hus.
Vårt hus.
- Du, var är Vittand? - Han var här förut.
Jag tror jag vet.
Jag tänkte nog att du var här.
L Kalifornien blir det inte lika kallt som det blir här uppe.
Floderna fryser aldrig där vi ska bo.
Det är enklare där nere. Bättre för en familj.
Nu är det där vi hör hemma, Maggie och jag.
Kom nu.
God eftermiddag, sheriffen. Trodde du att fängelset skulle hålla mig borta?
Precis som förr - fast jag har inga handklovar nu. Och du överlever inte.
Släpp mig! - Ta bort honom, snälla!
Ta bort honom! Hjälp!
Spring tillbaka till huset. Fort!
-"Vackre Smith"! - Vår vän sumpade visst sin chans.
- Var är Maggie? Var är min fru? - Jag är bara här för hunden.
- Du behöver inte ta det här personligt. - Nu räcker det!
Curtis!
- Maggie! - Weedon!
- Du ska till fängelset. - Nej, jag ska hem med den där hunden.
- Släpp mig! - Minns du den här? Det tror jag du gör.
- Så där ja. Jag ger order här. - Låt honom vara.
Jag sa: "Jag ger order här!"
Du borde inte ha gjort som du gjorde, sheriffen.
Att ta en mans levebröd är fel. Den där hunden är min!
Nej!
Du---
Vad...? Nej!
Spring efter! Jag tar hand om den här.
Vittand!
- Låt honom inte döda mig, snälla! - Sluta.
Se till att handklovarna sitter hårt. Vi vill inte att Jim Hall rymmer igen.
Jag är ledsen att det här hände. Ingen vidare flyttpresent, va?
Det är en förbaskat bra vakthund ni har.
Verkligen, Hank. Han lyckades oskadliggöra Jim Hall helt på egen hand.
Jag vet inte vad vi skulle ha gjort utan honom. Han räddade våra liv.
- Vad vill ni att jag gör med stugan? - Du kan ta den om du vill.
I går hade jag sagt att det är för tyst för min smak.
- Men vi ska titta till den. - Tack så mycket, Hank.
Så!
- Hur tänkte vi egentligen? - Vi tänkte inte.
Vi ska åka hem.
Du borde också bege dig hemåt.
Det är okej. Vi klarar oss.
Stort tack...för allt.