Tidligere:
Jeg tror at jeg vet hvor sidene er. Men vi må stikke herfra.
- Jeg ville ikke noe av dette. - Jeg er fremdeles fanget her.
Hva om jeg kunne gjøre noe?
Jeg oppdro dem til å utvise styrke. Kanskje vi undervurderte dem begge.
Hva er det?
Skulle du trenge meg, fører det deg til meg.
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Hvordan er dagens fangst?
Det begynner å minke, men det er uansett et godt utbytte.
Hun ser ut til å inneha et visst potensial.
Hun kjempet rimelig bra.
- Hun er kneblet. Stor i kjeften? - Hun biter.
Så kinky. Det liker jeg. Bra!
Slipp meg løs.
Vær så snill.
Så kleint.
Det er stikkordet ditt. Kan det bli mer åpenbart?
Hold kjeft!
Greit.
For varer under gjennomsnittet reduseres betalingen til halvparten.
Jeg mistet flere menn, Darius.
- Slurvete arbeid? - På grunn av henne.
Hun er en uslipt diamant.
Hun ser ikke ut til å tåle noe som helst.
Hun gjorde kål på tre av mine beste menn. Hun alene er verdt halve summen.
Ikke bløff.
Æresord.
Hørte du det? Han setter sitt gode ry på spill for deg.
Vakkert. Jeg liker ting som glitrer.
Ikke rør det.
- Hun har tæl. - Det kan du skrive opp.
Slipp meg løs, så skal jeg gi deg tæl.
Hun er den perfekte outsideren.
Sett henne opp mot en av de vanlige. Vinner hun, skyter seertallene i været.
Og hvis du tar feil?
Da får du neste fangst gratis.
Men slår hun til, får jeg full utbetaling og ti prosent økning heretter.
Avtale?
Da sier vi det.
Din jævel! Hit med det!
Spar kruttet til ringen.
Ikke skuff meg.
Takk og adjø!
Før dem bort. Takk skal dere ha, alle sammen.
Jeg heier på deg.
Hjem, kjære hjem.
Hygg dere sammen.
Fikk de fatt i deg også?
- Julius? - Hei, Vi.
Hei.
Velkommen til helvete.
Hvordan havnet du her?
Mor lærte meg å hjelpe de hjelpeløse.
Men disse var ikke det.
- Hva er dette for et sted? - Menneskehetens verste side.
Vi må flykte herfra.
Jeg har lett etter svakheter.
Det finnes ingen.
- Det er overvåkningskamera overalt. - Ja, og bevæpnede vaktpatruljer.
Vi overvåkes til enhver tid.
De vil ha oss til å slåss.
Hvorfor?
Underholdning.
Vi opptrer ikke for noen.
- Vanessa gav meg et oppdrag å fullføre. - Vanessa?
Fant du henne?
Hvor er hun?
Pokker.
Faen.
Du...
- Slapp av. - Hvem er du?
Ikke påskeharen.
Jeg spurte hvem du er.
- Jeg vil deg ikke noe vondt. - Hva vil du, da?
Det svarer jeg på hvis du senker våpenet.
Synd for deg.
Jeg leter etter en venn.
Jeg kan ikke hjelpe deg.
Hva driver du med?
Hvor er Vanessa?
Hvor er hun? Du...
Jeg er en venn. Stol på meg.
Hun er borte.
Hva mener du med det?
Hun ofret seg for å redde meg og søsteren min.
Pisspreik.
Denne skal hjelpe meg med å finne henne. Av en eller annen grunn peker den mot deg.
Hvorfor det?
Jeg er datteren hennes.
- Hva for noe? - BlakTek-jævlene skapte oss også.
Jeg og søsteren min. På samme måte som de skapte henne.
Er hun virkelig borte?
Jeg skal få henne tilbake.
Jeg husker en hvit lyssøyle.
Vanessa og Den mørke falt ned i den.
Vanessa lever. Jeg vet ikke hvordan jeg vet det, men det gjør jeg.
Finner jeg sidene...
Først må vi ta oss ut herfra.
- Jeg trenger amuletten. - Hvilke sider?
- Og hvilken amulett? - Den inneholder blod fra Den mørke.
Vanessa gav den til meg. Nå har gærningen den.
Vi trenger den amuletten, Julius.
Deretter finner vi sidene.
Ja vel. Bare slapp av.
Vi tar oss ut sammen.
Jeg er lei for det.
For hva da?
Jeg lot deg bli igjen i Fort Collins når jeg burde tatt deg med.
Jeg var ikke klar da.
Men jeg så sannheten med egne øyne.
Jeg fikk vite hvem jeg egentlig er, og hva jeg har å gjøre.
Skru på musikken.
Still dere opp, alle sammen.
- Hva er dette for noe Mad Max-tull? - Det var det jeg sa.
Hanekamp mellom mennesker. De slår virkelig på stortromma.
Det står en satellittbil utenfor. Dette kringkastes for noen.
Psykopater som tenner på å se uskyldige mennesker slaktes.
Det er ikke til å tro.
Du skulle bare visst.
Når du blir oppropt, må du gjøre alt du kan for å overleve.
Hør på meg.
Du spiller en enormt viktig rolle her.
Inne på arenaen er du ikke lenger Violet.
- Forstår du det? - Fem, fire, tre...
Spill av applausen.
Hedninger, udugeligheter og delinkventer.
Jeg er kveldens kostelige konferansier. Navnet er Darius.
I kveld har jeg en unik forestilling som byr på rikelig med underholdning.
Vanligvis må dere vente til clouen
med å bevitne hans brutalitet.
Men selv jeg gleder meg vilt til kveldens første kamp.
Skal vi sette i gang?
Ja, det synes jeg.
Ta vel imot mannen dere elsker å frykte:
Slakteren!
Jeg er Slakteren!
Du er en hardhaus.
Kanskje jeg utpeker deg til nestemann, småen.
Og hans første offer, eller burde jeg kalle det "utfordrer",
er ei lita snelle med futt i.
Skjønnheten som dreper udyr:
Skarpretteren!
Hva?
- Tiden er inne. - Nei.
Hun er jo bare barnet.
Ta meg. Han ville slåss mot meg.
Ta meg i stedet.
- Det er ikke din tur. - Ordne det, da.
Julius!
Jeg kommer!
Du fatter ingenting.
Du har aldri møtt en som ham. Taper du, hugger han av deg hodet.
Med en gang!
Det er for sent å snu!
Kom igjen.
Ja!
Dette er øyeblikket dere har ventet på!
Jeg er oppspilt, for jeg har noe helt særegent å by på i kveld.
Her snakker vi om bibelske proporsjoner! Og når jeg sier det,
mener jeg det bokstavelig talt, for i kveld
skal David møte Goliat.
David er riktignok ei kvinne, men desto bedre.
Dette blir artig.
Er vi klare?
- "Er vi klare?" spurte jeg. - Violet.
Du greier dette. Fokuser på det jeg sier.
Nå gjelder det.
Kjemp for livet.
Jeg bad om en utfordring, og så gir du meg dette.
Jeg kan knuse ti som henne med én hånd.
Det vil jeg gjerne se.
Vi har en siste ting som må gjøres
før festlighetene igangsettes. Dere vet hva det er.
Dødshjulet!
La hjulet snurre.
Tiden er i ferd med å ebbe ut, slik kreftene til en av dem vil gjøre.
Har du forsonet deg med Gud?
Jeg har ennå ting å gjøre.
Jeg også. Jeg skal drepe deg.
Hjulet snurrer i vei.
Når det stanser, vet man ei.
Haladie.
Det gjør meg dobbelt så glad, for den har et toegget blad.
Er kamphanene klare?
La lekene begynne.
Begynn!
Nei!
Hvor har du tenkt deg?
Du slipper ikke unna.
Det blir din siste og avgjørende tabbe.
Se etter svakheter.
Hold kjeft!
Større svakhet får du ikke.
Rett i pungen.
Nei!
Det er ikke størrelsen som teller, men kamplysten... Og så videre.
Kom hit.
Ser du den?
Den kommer ikke deg til gode.
Vri deg løs!
Beveg deg!
- Det må ikke ende sånn. - Det gjør det alltid.
Men jeg skal sørge for at du ikke lider.
Jeg ville ha en utfordring!
Kom igjen. Han er for svær.
Improviser.
Unnskyld.
Jeg er så lei for det.
Nei.
Jeg må ikke dø.
Unnskyld.
Du sa at hvis jeg...
Hvis jeg vant 20 ganger...
...skulle jeg få dra.
For å finne familien min.
Det er slutt!
Vi slåss slik du ville!
Ja.
Men du glemte det viktigste.
Et øyeblikk.
Da får vi se...
Her!
Drep ham.
Jeg er ingen bøddel.
Ikke?
Din jævel.
Vi hadde en avtale.
Du holdt ikke din del av den.
Vi sees i helvete.
Litt av en forestilling!
Skarpretteren innfridde ikke forventningene,
Men hun lærer nok etter hvert.
Men nå sier jeg adjø, mine kjære.
Adjø, mine kjære. Vi sees snart igjen!
Vi sees snart igjen!
Sendingen er avsluttet.
Du må lære deg å adlyde ordre.
Og hvis jeg nekter?
Forestillingen lever videre, i motsetning til deg.
Disse sidene...
Hva skal de være godt for?
De åpner inngangen til stedet der Vanessa og Den mørke er. Tror jeg.
Så du Den mørke?
Var det ikke for Vanessa...
Vi finner søsteren din.
Visst faen.
Du er nok datteren hennes, ja.
Var dere nære venner?
På sett og vis.
Jeg lærte henne aldri å kjenne.
På grunn av herkomstens byrde.
Alt hun måtte gjøre, folks forventninger...
Det ble en påkjenning.
Hun ville gjøre det rette.
Selv om det krevde offer andre ikke kunne leve med.
Hun var sterk og målbevisst.
Hun var mer glad i datteren sin enn noe annet.
Hun ville nok vært glad i deg også.
Det er ikke mer å hente her.
Vi har bare så vidt begynt.
Ja...
Jeg skal redde henne.
Jeg og søsteren min.
Sammen skal vi gjøre ende på dem alle.
Skarpretteren innfridde ikke.
- Fort! - Men hun lærer nok etter hvert.
Entrez-vous, s'il vous plait.
Inn med deg.
Jeg hadde store forventninger til deg. Men en av oss mistet visst hodet.
Vakre, vene Skarpretter.
Jeg heter Violet.
Det blåser jeg i.
Hvorfor gjør du dette?
Folk må underholdes til enhver tid.
Hvilke folk? Hvor er de?
Du bør konsentrere deg om det som hender her og nå, Skarpretter.
Ikke kall meg det.
Noen må dø!
Du brøt regelen.
Regler opprettholder orden.
Uten dem blir det kaos.
Akkurat som i ødemarka der du gjorde ditt for å overleve.
Og her inne er kaos det du kaller underholdning.
Regelbrudd fører vanligvis til døden.
Men jeg liker motet ditt.
Seerne fortjener å få nyte ditt fulle potensial.
Dermed får du en sjanse til.
Barmhjertig som jeg er.
Jeg dreper ingen for deg.
Du vet ikke hva jeg har tenkt å tilby.
Uvesentlig.
- Sier du det? - Ja.
Bli min beste slåsskjempe.
Da sender jeg deg til et sted hvor det ikke finnes vampyrer.
Alle der vil hylle deg som en helt.
Du slipper å leve i frykt.
En himmel på jord.
- Noe slikt finnes ikke. - Ikke?
Hvem tror du ser på?
Du har ikke noe valg.
Drep for massene eller dø selv.
En fin prat. Takk skal du ha.
Før henne bort.
Jeg dreper ikke for å redde mitt eget skinn! Hører du?
Det gjør du så visst.
Det gjør de alle.
For en uventet seier, godtfolk.
Tårene kunne jeg klart meg foruten.
Men hulkende sveklinger som forvandles til hensynsløse drapsmaskiner pirrer meg.
De tvang meg til å drepe henne.
Jeg ville det ikke.
Jeg ville ikke gjøre det.
"Jeg ville det ikke! Dere tvang meg!
Jeg måtte gjøre det."
Ja, du måtte det.
Jeg ville det ikke. De tvang meg.
Jeg måtte gjøre det.
Vi er tilbake like etter pausen.
- Kutt. - Var det alt? Bra.
Vi tar sjansen.
Jeg står i veien for skuddsalvene, du dreper ham.
Det trengs ikke.
Jeg har en idé.
Ikke rør meg, din gorilla!
Jeg dreper deg, spjæling!
Kutt ut!
Få dem ut!
Ikke la dem kverke hverandre når ingen filmer.
Kom hit.
- Jeg river ansiktet ditt i filler! - Du er død!
- Du først! - Jeg knuser deg!
Jeg knuser ansiktet ditt! Jeg knuser deg!
Og så skal jeg spytte på liket ditt!
Rolig, Skarpretter. Du får tidsnok muligheten.
- Endre rekkefølge. De er neste par ut. - Det skal bli.
Kompasset viser...
...at hun må være her.
Vakter er som kakerlakker. Det finnes alltid flere der de to kom fra.
- Hva er det for et sted? - Jeg vet ikke.
Men de får neppe gode anmeldelser.
Hvor har du tenkt deg hen?
- Jeg skal redde Violet. - Ikke uten en slagplan.
Kuler dreper oss ikke, men de svir.
De bruker tungt skyts som blåser hodet av deg.
Det overlever vi ikke.
- Hva er planen? - Jeg prøver å tenke.
Jeg venter i spenning.
Vi redder søsteren din på følgende måte: Vaktene er stasjonert her og her.
Jeg sniker meg rundt forsvarslinjen og distraherer dem.
Du smyger deg forbi...
Ny plan.
Vi følger etter dem.
Velkommen tilbake, mine kjære!
Jeg føler meg litt rampete i kveld.
Kanskje det ligger noe i lufta.
Men nå vil jeg by på en opplevelse av de sjeldne.
Dere kjenner henne, dere forguder henne.
I kveldens andre kamp gjør hun kål på nok en kjempe:
Skarpretteren!
Ja.
Og denne rundens motstander
er udyret fra ukjente trakter:
Yetien.
La lekene begynne.
Hjulet snurrer og går.
Kveldens våpen...
...lager sår.
Ikke hygg dere for mye.
Blunk, blunk.
Sett i gang!
Skarpretterens første slag treffer.
Hei!
De tar seg av grovarbeidet.
Hvem er dere?
Synd å si det, men det koster dem dyrt.
Se hvor du går.
Au da! Der kom venstre hook.
Sett i gang.
Kom igjen!
Så kjedelig!
Kom igjen!
- Jeg kan ikke gjøre det. - Gjør det!
Ellers dør vi.
Kom igjen!
Ja vel. Hold an litt.
Vent.
Rett skal være rett.
Se opp!
Yetien er nede for telling, mine damer og herrer.
Nå eller aldri.
Drep henne!
Vidunderlig.
Bravo, Skarpretter.
Forestillingen er over, gærning!
Au contraire.
Forestillingen har bare så vidt begynt.
Nei.
Jeg drepte deg i Denver!
Bare kvinnen du elsket, døde der.
Nei!
Scab!
Denne gangen gjør jeg slutt på deg for godt.
Med bare nevene.
Julius!
Beklager.
Dette er personlig.
Du.
Denne gangen slipper du ikke unna, Van Helsing!
- Vi! - Jack!
Ikke skyt!
Han har amuletten!
Jeg henter den!
Jeg må løpe, mine kjære.
Fortsettelse følger.
Julius?
Axel!
Nei!
Han er min!
Hvis du sier det, så.
Klarer du deg også?
Hjelp søsteren min!
Lykke til.
Du, jævel!
Dukk!
Så kult!
Du vet hva jeg vil høre deg si.
Jeg sier det aldri.
Nei, det gjør du ikke.
Nei!
Det skal du få svi for, menneske!
Julius!
Jeg håper at hevnen var verdt å bøte med livet for.
Jeg er...
Jeg er ikke...
- Gi oss amuletten. - Hva skjer da?
- Skal dere bare la meg unnslippe? - Nå forstår du hvor vi vil hen.
Det tar seg ikke godt ut på TV.
Kom og ta den!
Vi forhandler med et fehode mens jorda går under.
Så snilt av dere å komme.
Du har vært flittig.
Ja. Hvorfor drepe når jeg kan redde?
Hva gjør vi med henne?
Jeg tar meg av det.
- Unnskyld. - Så, så.
Se på meg. Jeg har opplevd det du gjennomgår.
Jeg har tilbrakt så lang tid i mørket.
Jeg vet det.
Jeg sverger troskap til Van Helsing for at de befridde meg.
Kom.
- Er alt i orden? - Ja.
Hun er på vår side nå.
Hva gjør vi?
Han har låst seg inne og sitter og surmuler.
Har dere spilt fotball?
Forestillingen nærmer seg visst slutten, mine kjære,
men jeg tar ikke farvel uten et gedigent sluttnummer.
Som da Edward R. Murrow ønsket dere god kveld og hell og lykke.
Eller da Sam Malone ytret de uforglemmelige ordene:
"Beklager, sjappa er stengt."
Dette vil skrive seg inn i TV-sendingenes historiebøker.
Ikke tenk på meg, jeg går bare forbi.
Hva du enn foretar deg, sørg for at du gjør det med stil.
Tre, to...
...én.
Kom!
Til dere som ser på denne heslige dritten: Dere er roten til alt vondt.
Er det underholdning?
Folk lider for at dere skal finne glede i deres stakkarslige tilværelse.
Vi prøver å redde menneskeheten, så dette tar slutt her og nå.
Showet er over, jævla...
Ryktet om kvinnen som omvender vampyrer, viser seg å stemme.
Hvordan skal det håndteres, fru president?