Det er ironisk.
Folk flykter fra Nilfgård, og vi gjør alt vi kan for å komme dit.
Det er veien til Caed Dhu. Men for å redde Ciri, helliger målet midlene.
Vi må krysse.
- Milva er best kjent. - Ja.
- Vi hadde vært tjent med henne. - Jeg er godt kjent selv.
I Sandpiper-tiden var jeg kjent for mitt mot og øye for detaljer.
Og mine ørneøyne for...
- Ok? - Ja, bare...
Det var en liten rot der.
Noen må sjekke ørneøyet sitt.
- Ikke gjør narr av de som sliter. - Det er ikke en rot. Det er et tau.
Vel, kanskje...
Ja! Geralt, du vil se dette.
Bra jobbet, Jaskier. Du fant en forlatt ferge.
Den er ikke forlatt.
Disse gjemte seg i buskene.
- Vi må krysse elven. - Til Nilfgård?
Dette gamle badekaret klarer ikke det.
Det virker ganske solid.
Vi har stengt, du vet, med krigen og alt.
Og bavianangrepene.
Bavianer? Jeg har aldri sett aper her.
Dere sier nok ikke nei om vi betaler godt.
Og betaler dere godt?
Trodde ikke det. Vi skal ingen steder.
Enten fører dere oss over, eller så gjør vi det selv.
Etter alle omveier, død og slag, tenk at vi kommer til Nilfgård slik.
Jeg har driti lenger enn denne turen.
Skald, du er ikke alene om å være poet.
Etter så lang tid ser Nilfgård ut som alle andre land.
Ja, enda noe mennesker slåss og dør for.
Ikke noe spesielt.
Jeg tror ikke alle er enige.
Bavianer!
Du der, stopp!
De er nordboere.
- Fergen! Fort! - Hva gjør de i Nilfgård?
Ikke bavianer. Geriljasoldater bak fiendens linjer!
Få båten tilbake til land!
Helsike! Nilfgårdianere!
Nilfgård!
- Hold posisjoner! - Avvent!
- For Nilfgård! - De overlever ikke lenge.
Og vi tok deres rømningsvei.
Fergen er vårt håp!
- Hva i... - De drar oss inn!
- Inn i deres kamp. - Hva gjør du... Nei!
Nei! Hvorfor gjorde du det, din idiot?
Det gjør dem mer forbanna!
- Kom tilbake! - Beklager!
Ta den båten! De er nilfgårdske spioner!
Vi må krysse nå!
- Brann! - Innkommende!
- Faen. - Hva gjør de?
- Ta en åre og ro! - Hvor til?
Kom igjen!
Ro!
Vi er på deres side.
Seilende ned elva fanget mellom to stridende hærer,
visste vår witcher at hans søken etter Ciri var i fare.
Men fordi de hadde tro på hverandre,
hadde Geralts rare gjeng...
- Hansaen. - Og...
De ble kjent som Hansaen.
- Angoulême ga dem navnet. - Hvem?
Dere får møte henne snart.
Lille Nimue.
Se på deg.
Så voksen, og du har fortsatt behov for å korrigere gamle Stribog.
Vanligvis drar jeg.
Jeg sa at dette ville skje en dag. Jeg har en skjebne å finne.
Hva sier du?
En siste historie?
Ja, vær så snill! Hva gjorde Hansaen?
- Fortell! - Ok.
- Hvor var jeg? - Bavianene skjøt på fergen.
Ja.
Hansaen klarte å overleve.
For øyeblikket.
Faremomentet er over.
Ja! På en elv som gjør oss til alles fiende.
Intet sted å kaie.
La oss fortsette nedover.
Hvor i nord kom de hvite tunikaene fra?
Heraldikken deres var en sammenslåing. En slags felles hær.
Ingen grunn til å kjenne dem godt. Bare vær glad vi ikke ble rævkjørt.
Bueskyttere, nordsiden!
Fyr!
Pass på!
- Er det nilfere? - Jeg forstår ikke dette.
Nordboere på sørkysten, nilfgårdianere i nord.
Slutt å prøve å forstå krig!
Fyr!
- Søk dekning! - Vi er ubeskyttede!
Båten min!
Jeg vil ikke blande meg i jobben din, men kan du være så...
Nei, han er død.
Han er død. Svarte!
Du drepte ham.
- Kutt ut pilene! - De mangler litt kreativitet, ikke sant?
- Helsike. - Bueskyttere, hold ilden!
- Jeg tror de hørte deg. - Pass opp.
- Vent! - Hva i svarte er det?
Pek.
Sikt.
Sikt på målet!
Kreativitet.
- Fyr! - Vi kommer til å dø!
Fort dere!
Fort, slukk den!
Hva skjer?
Milva!
Kom igjen!
Ekorn!
Ja, kom igjen!
Svøm nå!
- Litt av en entre. - Noen måtte redde dere.
Går det bra?
Jeg er ok.
Jeg er det.
- Regis! - Der borte!
Mesterlig bueskyting.
De traff deg i hjertet.
Kjære deg.
Har jeg ikke fratatt deg disse gammeldagse forestillingene?
Tenke om en simpel treflis kunne felle meg.
Like absurd som at du skal felles av noe uten tenner.
Ikke i overskuelig fremtid.
- Vi har savnet deg. - Husker du da du prøvde å bli kvitt oss?
Hvilken gang?
Århundrer med storhet.
Istredd.
Rita.
Vesemir.
Novisene.
Borte. Alt på grunn av én mann.
Vet du hva som er sprøtt?
Jeg trodde vi kunne klare det.
Fordi vi ønsket det så sterkt, endelig skulle vi knuse Vilgefortz.
Vent. Hvor er Ciri?
Emhyr har henne ikke, Philippa.
Hun er der ute.
Et sted. Men jeg vet ikke hvor.
Jeg beklager.
Nei, jeg beklager.
Hun er datteren din.
Men hun var også vårt håp.
Nå kjennes det virkelig ut som slutten.
Alt dette.
Samtlige av oss.
Da jeg fant deg...
...spurte jeg deg:
"Hvordan vil du bli gjenfødt?"
Husker du det?
Da skjønte jeg ikke hva det betydde.
Jeg bygde en hær.
Jeg trodde at for å overleve,
måtte vi trollkvinner bli
soldater.
Jeg tok feil.
Hva mener du?
Hele tiden har jeg oversett noe som var rett foran meg.
Hva som vil være vår sterkeste ressurs fra nå av.
Søsterskapet vårt.
Samle de andre.
Alle er så redde for Leo Bonhart.
Gleder meg til å se ham når vi tar ham på senga.
- Han er usedvanlig. - Jeg skulle ønske vi hadde Falka.
- Hvorfor dro hun? - Hun var ikke seg selv.
Hun kommer tilbake. Jeg føler det.
- Kanskje. - Du håper det.
Jeg tar en pause fra håp. Fokuserer på det som er ekte.
Som Leo Bonhart.
Mistle har rett. Falka tok sitt valg. Vi tok et bedre.
Den beste måten å bli legender på, er å drepe en.
Ja!
ETTERLYST
ØNSKET I LIVE – BLONDT HÅR – GRØNNE ØYNE SVÆRT FARLIG – SJENERØS BELØNNING
Kom igjen, Kelpie. Kom igjen.
Fort!
Fort.
Ser klart ut her.
Resten av reisen er nok tryggere til fots.
Dem? Igjen?
Fordømt.
- Jakter de oss? - Ser ut som de blir jaget.
Kom dere til den båten!
- Som å være fanget mellom to branner. - Det er et jævla mareritt.
Hva sier de?
Det er vanskelig å høre mellom "horesønn" og "sædsløseri".
Stopp der!
Returner båten!
Nilfgård kommer!
Det er...
Gi meg den jævla fergen!
...dronning Meve.
Himla tøff som flakser rundt i Nilfgård.
Vi strandet henne.
Nilfgårdske spioner,
dere er beordret av Hennes Majestet Dronningen
til å få båten tilbake til land!
Hvis ikke, blir dere henrettet!
Jeg hater å pirke hull i logikken din, men vi er ikke nilfgårdianere!
Vi er på deres side.
Vi bør fortsette å ro.
Det hjelper ikke.
Vi når snart åpent hav.
Saltvannshav?
Flere gammeldagse oppfatninger?
Nei, det svir av huden min.
Etter ordre fra dronningen!
Jeg er vampyr.
Ha det.
Jeg beordrer dere...
Noen idé om hvordan vi skal overleve denne elveturen?
Ved å avslutte den.
Vi må opp av vannet.
Selv ved sin unnfangelse
var Brorskapet en øvelse i selvmotsigelse,
det gjorde vår gudegitte kraft til et våpen for egne nykker
som nørte hat
og mistillit mot alle som er annerledes.
Presset oss inn i kongelige allianser. Satte oss opp mot hverandre.
Men i løpet av noen uker
har vi, kvinnene i dette rommet,
klart å kombinere vår magi, våre metoder,
og å gjøre allierte av fiender, fordi vi hadde ett felles mål.
Beskytte magi fra Vilgefortz' overtakelse.
Fringilla, du er den sterkeste,
du utsto det Vilgefortz utsatte deg for.
Hele livet mitt har jeg bare kjent ett eneste urinstinkt.
Å finne de mektige og holde fast.
- Til du dukket opp. - Kaninhullet ditt.
Det viser seg at styrken vår,
all vår styrke...
...er medfødt.
Og vi sterkere
sammen.
Og sammen kan vi rydde opp i dette rotet.
Vi kan også enes om at dette er Vilgefortz' feil.
Han er der ute.
Vi er ikke ferdige.
Magiens fremtid er i fare.
Ciri er fortsatt i fare.
Vi skal finne henne.
I mellomtiden sørger vi for at hun har et hjem å komme tilbake til.
Vi henter tilbake Assire, Ida,
Ximer, Alaina og novisene, og vi bygger et laug av trollkvinner.
Vi gjør det på vår måte.
Den viser seg.
- Den første kryssingen. - Og sannsynligvis den siste.
Ikke rart det er så mange tropper her.
- Den som kontrollerer broen... - Kontrollerer territoriet.
Vi kommer oss forbi broen, legger til land og dekker sporene.
Tilbake til vårt egentlige oppdrag, finne druidene.
Sånn ja. Ikke bry dere om oss.
Vi er bare en gjeng sorgløse utskudd
her for å redde en prinsesse fra en avskyelig skjebne.
Bare ikke...
...se... ned.
- Der nede! - Det kommer en ferge!
- Ned! - Da er vi i gang!
- Lad! - Lad.
- Stopp der! - Det er en båt under!
- Vi har gått på grunn! Skyv unna! - Nå!
- Drep dem alle! - Fort!
Avfyr!
Du er truffet.
Nei, jeg er ikke det.
Få henne ned. Fort.
Forsiktig. Fort. Du er absolutt ikke ok.
Symptomene er tydelige. Hun aborterer.
Takk for at du kunngjorde det.
Milva, hva kan jeg gjøre?
Du kan la meg være i fred.
- Jeg hører hover! - Bra eller dårlig?
Det er Nilfgård!
- Hold broen! - Gå, fort!
Sitt stille til blødningen stopper.
- Cahir, hva skjer? - Kom igjen!
- Kom igjen, fort! - Nilfgårdske tropper i nord!
Hvis Nilfgård tar broen, vil de eliminere alle de finner her nede.
- Dette er ikke vår kamp. - For henne!
Hvorfor lytter du ikke? Forlat meg!
For privatliv. Ingen etterlater deg.
Jeg kan hjelpe henne, men du må sikre passasje for oss.
Ekorn, du reddet oss, og en dverg etterlater aldri en gjeld.
Vi skal få deg unna.
Men jeg aner ikke hvordan vi skal krysse slagmarken.
Hvilken rang hadde du i hæren?
Jeg var offiser.
Er du villig til å drepe det du var?
Endelig forstår du hvem jeg ikke er.
Hvilken strategi foreslår du?
Følg med.
Geralt!
Det går bra, Maria.
Kom igjen. Angrip!
Angrip!
De ble vel mistet i gulvet som babyer.
En offiser og en witcher kan ikke stå imot en hær med galninger.
Jaskier. Gå.
Vi kommer tilbake.
Det er et løfte.
Vi kan ikke la dem ha all moroa.
- Vi er straks tilbake. - La oss ta noen nilfgårdsrotter.
- Kom, gamle mann. - Du trenger ikke motivere meg!
- Retrett! - Redd dere selv!
Ta et skritt til, så dreper jeg deg!
De er for mange! Broen er tapt!
- Ikke før jeg sier det. - Flytt deg.
Snu dere og slåss!
- Hva var ordren? - Hold broen for dronningen.
Så hold den fordømte broen, ellers er hun fortapt!
- Nilfgård kommer! - Jeg håper dere liker smaken av lær.
Dere er i ferd med å kjenne hans støvler så langt opp i ræva
at dere vil bite på spennene!
Hør på ham
og hold!
Noe å legge til...
Kom igjen, for svarte!
Kom igjen!
- Kom igjen! - Geralt!
Slutt å nøle. La oss avslutte dette!
Jeg tenkte min hjelp var mer nødvendig her.
Hva skjer? Fortell.
Det er kaotisk, men de slåss.
Milva, Norden kjemper tilbake.
En nilfgårdianer, en witcher og en dverg måtte bare lede dem.
Men de vil rydde veien til Caed Dhu.
Jeg trengte
gode nyheter.
Hold formasjonen!
Hold!
Kom igjen!
Jeg tenkte dette var dumt.
Men du kom likevel. Er du glad du ikke drepte meg nå?
Jeg skal si ifra.
Press dem tilbake!
- Hold stand! - Vi har dem!
For Nilfgård!
Kavaleri!
Sikt. Fyr!
Søk dekning!
Retrett!
Søk dekning, menn!
Retrett!
Løp!
Han er min!
Løp!
Kom igjen, hold!
Hold dem tilbake!
Fortsett! Dytt tilbake!
Menn, angrip!
Kom igjen!
Omgrupper!
Omgrupp...
Retrett!
De trekker seg tilbake!
Ja!
De trekker seg tilbake!
- La oss avslutte dette! - Kom igjen!
Ja, kom igjen!
Dronningen!
- Hun kommer! - For dronningen!
- Beskytt dronningen! - Kom igjen!
Etter meg!
Tilbake til Nilfgård!
- Nei! - Opp!
Hva i svarte er det?
De trenger ikke en offiser lenger.
De trenger en witcher.
- Retrett! - Hva er det?
Kom deg vekk!
Retrett!
Følg meg!
Der er dere, og med hodene intakte.
Men nesten slaktet.
Takk.
Ser du? Det er visse fordeler med å bli undervurdert.
Vi holdt broen.
Det gjorde vi.
- La oss finne Milva. - Ja.
Triss? Jeg trenger din hjelp.
Bortsett fra med å feie?
- Hva er det? - Dolken Vesemir brukte på Vilgefortz.
Du har den fordi?
Du må bruke den for å spore Vilgefortz til Stygga.
- Yen, nei. - Han er svak.
- Jeg kan drepe ham. - Men trollkvinnenes laug.
Du tente den gnisten.
Jeg ledet dere til en idé.
Dere må gjennomføre den.
Jeg forstår ikke.
Jeg må beskytte Ciri, ingen andre skal lide for dette.
- Som å høre Geralt. - Takk.
Det var ikke et kompliment.
Ikke i dette tilfellet.
Om du bryter gjennom portalmatrisen, ender du opp et sted han kjenner, ikke du.
Jeg lovet å stoppe ham. Jeg holder det løftet.
For Istredd. For Geralt. For magi.
For meg.
[snakker oldspråk]
- Hvis jeg ikke returnerer... - Ikke si det.
Med eller uten meg,
gjenoppbygg Aretuza.
Lover du?
Jeg lover.
De eneste overlevende fra slaget ved Montecalvo.
Velkommen hjem.
Det er kun én grunn til at dere kunne flykte.
Feighet.
En sann troende
ville ha brent til aske for å drepe heksene.
Men...
...dere får en ny sjanse
til å være bedre i døden enn dere var i livet.
Du var alltid flink med hendene.
Jeg husker det.
Du har alltid hatt en skarp tunge.
Jeg kjenner deg ikke.
Du har de vakreste øynene jeg har sett,
og de skal bevitne min siste seier.
Vilgefortz visste at Yennefer ville komme, men det er en annen historie.
Gå. Kom igjen.
Gå, nå.
- Hva med elven? - Vi leker der!
Jeg skal studere i Aretuza.
Aretuza, sier du?
Etter alle de generasjonene, tenk at det er åpent igjen.
Tenk at jeg får gå på de samme steinene som lady Yennefer.
For å lære alt jeg kan om dem alle sammen.
- Spesielt... - Ciri.
Jeg husker.
Jeg føler en tilknytning til henne.
Knyttet til...
Skjebnen.
Historier er mektige.
De endrer oss.
Og vi,
til tross for det,
endrer dem også.
Til studiene.
Ingen grunn til å stjele denne gangen.
- Jeg kan ikke. - Tull.
Synet mitt forsvinner. Den trenger et hjem.
Og hvem vet om noe av det er sant?
Men du sa det.
Hvordan denne sagaen ender, avhenger kanskje av deg.
Men hvordan?
Hva skjedde med henne?
Med Ciri?
Geralt reddet dronning Meve. Yen dro etter Vilgefortz.
Du ble aldri ferdig med Ciris historie.
Du spør feil person.
Lykke til med å jage skjebnen.
Iskra hadde rett.
Ciri ville ha kommet tilbake. Men hva skjedde så?
Noe begynner.
Men noe tar også slutt.
Det er rottene!
- Hold dere inne! - Se. Rotter.
- Se på dukken min, Iskra. - Gå inn!
Gå inn med en gang!
- Lyla! - Kom inn!
Kom inn hit nå!
Vi volder deg ingen problemer.
Så lenge du holder tunga i ro til vi drar.
Hvor er Chimera's Head?
Hei! Ikke et ord.
Rottene er her. Gå inn nå!
Bonhart?
- Leo! - Leo Bonhart, kom ut hit!
- Bonhart! - Kom igjen, Leo.
- Vi vet at du er der inne. - Kom ut!
- Husker du oss, gamle hund? - Ikke vær redd. Kom igjen.
Endelig.
Kom igjen, Leo.
Kom an, raska på.
God morgen, mine små mus.
Jeg er...
Skjøt du...
Slutt med det!
Skal vi herje, så skal vi herje. Men la meg gi dere et tilbud først.
Du kan suge pungen min.
Mens jeg vurderer det,
hør her.
Belønningen er god for dere som døde.
Men jeg er forpliktet til å fortelle dere
at det er en enda større belønning
for dere i live.
Hva blir det til?
Den enkle eller den vanskelige måten? Den enkle er mildere.
Slutt å mase, kom ned hit, spinkle jævel.
Ja! Det blir den vanskelige.
Én, to, tre, fire, fem...
Hvor er Falka?
Falka, den dyktige, hvor er hun?
Ikke?
Gjemmer hun seg?
Jeg kommer straks.
La oss drepe friken.
Vi er nesten fremme, Kelpie. Fortsett!
La musikken spille.
Reef!
Kom igjen.
Du må komme gjennom meg først.
Mye å komme gjennom.
Reef!
Asse! Nei.
Kom igjen, små mus.
Tenk på Brehen. Hva?
Han ville bedre for dere.
Ikke at dere dør som hunder!
Giz!
Det går bra.
Det går bra. Det er over.
Greit.
Hvor er Falka?
Si hvor hun er, og jeg lar deg leve.
Vi er myrenes rotter
- Kom igjen. - Vi er
- Myrenes rotter, vi er... - De er døde. Ingen får vite det.
Hva?
Hva var det?
Hvor er Falka?
Hvor er din
spesielle, lille venn?
Du er døende, vet du det?
Kommer hun etter deg?
Det er henne. Jeg får fullføre settet.
Falka.
Endelig møtes vi.
Kom igjen, da.
Så nære.
Hvis vennene dine kjempet som deg, ville de kanskje vært i live.
Ja!
Du skal dø her,
men du frykter det ikke, gjør du vel?
Hvem er denne Falka
som ikke frykter døden?
Cirilla...
Jeg er lei for det.
Ikke bli sentimental nå.
Du har evnene, men du er ikke tøff nok for kamp.
Det er sånn du dør.
I ditt eget piss og lort, i blodet og innvollene dine.
Hvile er for de gudløse!
- Du kjempet bra. - La oss dra.
- Prøv å hvile. - Ja.
Er hun ok?
Hun mistet barnet.
- Er hun ok? - Hun kommer seg.
Fullt og helt.
Reiser hun med deg?
Så lenge hun vil ha oss.
- Takk. - Vi burde takke deg.
Uten deg og dine venner hadde vi vært døde.
Eller gått i svart og gull.
Ikke bare meg, du reddet dronningen vår.
Dronning Meve fra hvor?
Kongeriket Lyria og Rivia.
Hvem risikerer livet uten å vite hvem han kjemper for?
- Er det ham? - Ja, Deres Nåde.
Reis deg for dronning Meve.
Nei.
Uansett hva som skjer nå, blir de ved min side.
Ledet du forsvaret av broen?
Vi gjorde det.
Hva drev deg til det? Jeg kunne ikke overbevise mine menn.
Det bare skjedde.
Det bare skjedde?
Kjenner følelsen.
En jævel slo meg i ansiktet. Det bare skjedde.
Hva heter du?
Geralt.
Geralt fra hvor?
Ingen steder.
Det holder ikke.
Du får ta eden. Jeg er tannløs.
Knel.
Fint.
For enestående tapperhet i kampen for rettferd, vil jeg...
...Meve,
ved gudenes nåde, dronning av Lyria og Rivia,
ved min makt, rett og privilegium, slå deg til ridder.
Bær slaget.
- Ikke se på meg. - Vik ikke fra smerten.
- Vik ikke fra ære. - Glem det, la meg.
Det beste ved jobben.
Han har ønsket å bli ridder helt siden vi møttes.
- Og nå er han en hvit ridder. - Han har alltid vært det.
Hold fokus, dåsemikler.
Måtte du alltid minnes saken du kjemper for,
og de du har sverget å beskytte.
Tjen oss trofast, sir Geralt av Rivia,
med mot og tapperhet,
med troskap til meg,
og kun meg.
I dagene som kommer...
...og for alltid.
Helsike.
Mistle?
Syltede rotter!
Sørg for at hun ser på meg, ellers havner hodet ditt i tønna.
Nei!
Den siste.
Nei!
Det er en måte, min herre,
å akselerere veien til Ithlinnes profeti på,
men den er farlig.
Dine spill begynner å tære på meg, Xarthisius.
Vis meg.
Et virkelig praktfullt eksemplar til deg.
Det største og mest brutale jeg har sett.
Å, ja.
Du vil komme til nytte.
Det er noen du må finne for meg.
En som står mellom meg og min datter.
Min skjebne.
Hvis vilje er like sterk som min.
La meg gi deg en smakebit av stanken hans.
Gi den til meg.
Her.
Finn Geralt av Rivia.
Jeg stoler verken På mann, beist eller gud.
Bare lyset fra sølvsverdet
Gjennom revnede portaler Og falne troner.
Jeg jakter der kun skygger bor
Hverken konge eller gull Kan holde på tillit
Den eneste sannhet er smidd i ild
Tekst: Anya Bratberg