Ironiskt, visst?
Överallt annars flyr folk Nilfgaard, men vi gör allt för att ta oss dit.
Det är enda vägen till Caed Dhu. Ciris räddning rättfärdigar medlen.
Vi måste ta oss över.
-Milva kunde vägarna. -Ja.
-Det vore bättre att ha henne här. -Jag kan dem ganska bra.
Som Sandflöjten var jag känd för mitt mod och för min blick för detaljer.
Och min örnblick…
-Gick det bra? -Ja, bara…
Det var en liten rot där.
-Nån borde få örnblicken kollad. - Sparka inte på den som redan ligger.
Det är ingen rot. Det är ett rep.
Men då kanske…
Ja, Geralt! Det här vill du se.
Bra, Riddarsporre. Du fann en övergiven färja.
Inte övergiven!
De gömde sig i buskarna.
-Vi måste över floden. -Till Nilfgaard?
Lessen, men inte med det här badkaret.
Det ser ganska intakt ut.
Ja, men vi har lagt ner verksamheten, med kriget och allt.
Och…babianattackerna.
Babianer? Jag har aldrig sett några apor här.
Ni står nog inte över en resa om priset är rätt.
Och betalar ni rätt pris?
Jag trodde väl det. Vi åker ingenstans.
För oss dit, eller så gör vi det själva.
Efter alla omvägar, dödsfall och strider,
vem kunde ana att vi skulle nå Nilfgaard så här?
Jag har suttit på dass längre än den här överfarten.
Fler än du kan svänga sig med ord, bard.
Efter all den här tiden ser Nilfgaard ut som alla länder.
Ja, bara en sak till för människor att slåss och dö för.
-Det är inget speciellt med det. -Alla håller nog inte med.
Babianer!
Ni där, stanna!
De är från norr.
-Färjan! Fort! -Vad gör de i Nilfgaard?
Inte babianer. De är gerillasoldater bakom fiendens linjer.
För iland båten!
Jäklar! Nilfgaardier.
-Nilfgaard! -Slå tillbaka! Håll era positioner!
För Nilfgaard!
-De överlever inte länge där. -Och vi tog deras enda säkra flyktväg.
Färjan är vårt hopp!
-Vad i…? -De drar in oss!
-In i deras strid. -Vad gör du…? Nej!
Nej! Varför gjorde du så, din idiot?
Nu blir de ännu argare!
-Kom tillbaka! -Förlåt!
Ta båten. De är nilfgaardiska spioner!
Vi måste ta oss över nu!
-Eld! -Inkommande!
-Fan! -Vad gör de?
-Fatta åror och ro! -Ro vart?
Kom igen!
Ro!
Vi är på er sida!
Medan de gled nerför floden, fångade mellan två fiendearméer,
insåg vår häxkarl att sökandet efter Ciri var i fara.
Men nu, eftersom de litade på varandra, tog Geralts brokiga lilla skara…
Hansan.
De blev kända som Hansan.
-Angoulême myntade det. -Vem?
-Lugn. Ni träffar snart på henne. -Lilla Nimue.
Se på dig.
Vuxen, men fortfarande med behovet att rätta gamle Stribog.
-Det brukar vara jag som beger mig. -Jag sa att det skulle hända.
Jag har ett öde att finna.
Vad sägs? En sista berättelse?
Ja, snälla Stribog! Vad gjorde Hansan?
-Snälla, berätta. -Låt gå.
-Var var jag nu igen? -Färjan besköts av babianerna.
Just det.
Hansan lyckades överleva.
För stunden.
Vi tycks vara utom fara, vänner.
Så klart. På en flod som gör oss till allas fiender.
Vi kan inte lägga till här.
Vi fortsätter nedströms.
Var i norr kom de vita tunikorna från?
Deras vapensköld var en blandning, så en sammanslagen armé.
Vi behöver inte känna dem närmare. Gläds åt att vi lever och fortsätt ro.
Bågskyttar, i norr!
Skjut!
Se upp bakom er!
-Är de nilfer? -Jag förstår inget alls.
Nordbor på södra stranden, nilfgaardier i norr.
Sluta försöka göra krig förståeligt!
Skjut!
-Ta skydd! -Vi är lätta mål.
Min båt!
Jag vill inte säga hur du ska göra ditt arbete, men snälla…
Nej. Nej, han är död.
Han är död. Fan!
Ni dödade honom.
Nu räcker det med pilar!
Ja, visst saknar de kreativitet?
-Fan. -Bågskyttar, sluta skjut!
-De hörde dig nog. -Se upp.
-Vänta bara. -Vad fan är det där?
Rikta den.
Ta sikte.
Mål i sikte!
Deras kreativitet.
-Skjut! -Gudar, vi kommer att dö!
Kom fort!
Fort, släck den!
Vad händer?
Milva!
Kom igen!
Ekorre!
Ja, kom igen!
Simma!
-Ingen dålig entré. -Nån måste ju rädda er.
Mår du bra?
Bara bra. Jag menar det.
-Regis! -Där borta!
Mästerligt bågskytte.
-De träffade dig i hjärtat. -Kära nån.
Har jag inte tagit dig ur de här mänskliga villfarelserna?
Som om en enkel träflisa skulle bli min död.
Det är lika absurt som att nåt utan tänder skulle bli din.
Vi får hoppas att ingetdera sker snart.
-Välkommen tillbaka. Vi saknade dig. -Minns du när du ville bli av med oss?
Vilken gång?
Århundraden av briljans.
Istredd.
Rita.
Vesemir.
Noviserna.
Borta. På grund av en man.
Vill du höra nåt galet?
Jag trodde att vi kunde lyckas.
Vår vilja var så stark att jag verkligen trodde
att vi äntligen skulle förgöra Vilgefortz.
Vänta, var är Ciri?
Emhyr har henne inte, Philippa.
Hon är där ute. Nånstans. Men jag vet inte var.
Jag beklagar det.
Nej, jag beklagar det.
Jag vet att hon är din dotter.
Men hon var även vårt hopp.
Nu känns det verkligen över.
Allt det här.
Alla vi.
När jag hittade dig…
…frågade jag:
"Hur ska du återfödas?" Minns du det?
Just då förstod jag inte den verkliga innebörden.
Jag byggde en armé.
För att överleva, trodde jag att vi trollkvinnor var tvungna att bli…
…soldater.
Så fel jag hade.
Vad menar du?
Hela tiden har jag förbisett nåt som fanns mitt framför mig.
Det som kommer att bli vår starkaste tillgång framöver.
Vårt systerskap.
Samla de andra.
Alla är så rädda för Leo Bonhart.
Jag längtar efter att se hans min när vi kommer.
-Han är ingen vanlig typ. -Jag önskar att Falka var med.
-Jag undrar varför hon stack. -Hon var sig inte lik.
Hon kommer tillbaka. Jag känner det på mig.
-Kanske. -Vi får hoppas på det.
Jag lägger hoppet åt sidan och fokuserar på det verkliga.
Som Leo Bonhart.
Mistle har rätt. Falka gjorde sitt val, vi gjorde ett bättre.
Det bästa sättet att bli legender är att döda en.
Ja!
EFTERLYSTA
EFTERLYST LEVANDE - BLONT HÅR, GRÖNA ÖGON, MYCKET FARLIG, STOR BELÖNING
Kom igen, Kelpie! Kom igen.
Fortare!
Där är en öppning.
Resten av resan till druiderna bör nog ske till fots.
-De? Igen? -För helvete.
-Jagar de oss? -De ser ut att bli jagade.
Ta er till båten!
-Vi är fast mellan två skogsbränder. -Vilken jävla mardröm.
Fan ta dig, horson!
Vad säger de?
Man hör inte mycket mellan alla "horsöner" och "förspilld säd".
Jag befaller er att stanna! Återlämna båten!
Nilfgaard kommer!
Det där är…
Hit med färjejäveln!
…drottning Meve.
Man får ha stake av mässing för att dra runt där.
Och vi har strandsatt henne.
Nilfgaardiska spioner,
Hennes Majestät Drottningen beordrar er
att omedelbart föra i land båten!
Underlåtenhet leder till avrättning!
Jag vill inte slå hål på din logik,
men vi är inte nilfgaardier!
Vi är på er sida!
-Vi borde nog ro vidare. -Det är inte till nån hjälp.
-Vi når snart öppet vatten. -En saltvattensjö?
-Hur så? Fler mänskliga villfarelser? -Nej, det fräter på min hud.
Drottningen befaller er!
Jag är vampyr.
Hej då.
Jag beordrar er…
Har du nån tanke om hur vi ska överleva vår flodfärd?
Genom att avsluta den. Vi måste ta oss i land.
Redan när det föddes…
…var Brödraskapet en övning i motsägelser.
Det gjorde vår gudagivna kraft till ett vapen för att tjäna dess nycker.
Det underblåste hat och misstro mot alla som är annorlunda.
Det pressade in oss i kungliga allianser. Vände oss emot varandra.
Men under loppet av några veckor har vi,
kvinnorna i det här rummet,
genom att förena vår magi och våra metoder
omvandlat gamla fiender till allierade eftersom vi hade samma mål.
Målet att skydda magin från Vilgefortz övertagande.
Fringilla, du är starkare än oss alla som utstod allt Vilgefortz gjorde mot dig.
Det är som att jag drivits av en överlevnadsinstinkt hela livet.
Den att uppsöka makten och klamra mig fast.
-Tills du kom till min dörr. -Ditt kaninhål.
Det visar sig att vår styrka…
…vår samlade styrka…
…är medfödd.
Och starkare…
…tillsammans.
Och tillsammans kan vi röja upp den här röran.
Vi kan även enas om att det här är Vilgefortz fel.
Han är kvar där ute.
Vi är inte klara än. Magins framtid är fortfarande i fara.
-Ciri är fortfarande i fara. -Vi hittar henne.
Till dess ser vi till att hon har ett hem att återvända till.
Vi hämtar tillbaka Assire, Ida, Ximer, Alaina och noviserna
och bygger en stor orden med trollkvinnor.
Och vi gör det på vårt vis.
Den uppenbarar sig.
-Den första övergången på länge. -Troligen den sista också.
Inte konstigt att det är så många soldater här.
-Den som kontrollerar bron… -…härskar över hela territoriet.
Vi passerar bron, går i land och sopar igen våra spår.
Vi återupptar vårt sanna uppdrag och hittar druiderna.
Precis så. Låt inte oss störa.
Vi är bara ett gäng sorglösa vanartade typer
på väg att rädda en prinsessa från ett hemskt öde.
Så låt bli…
…att titta ner.
-Där nere! -Det kommer en färja!
-Ner! -Det är dags igen.
-Ladda om! -Ladda om.
-Stanna där! -Det kommer en båt!
-Ett grund! Försök pressa loss oss! -Fort!
-Döda alla! -Fort.
Släpp!
Fort!
Ja, kom igen!
Du blev träffad.
Nej.
Lägg henne ner. Fort.
Ta det lugnt. Fort. Du mår absolut inte bra.
Symptomen är tydliga. Hon får missfall.
Tack för att du kungör det.
-Milva, vad kan jag göra? -Ni kan lämna mig ifred.
-Jag hör hovar. -Är det bra eller dåligt?
Det är Nilfgaard!
-Vakta bron! -Sätt fart!
Du kan inte fortsätta förrän det slutar blöda.
-Cahir, vad händer? -Kom igen!
-Kom fort! -Nilfgaardiska trupper vid norra änden!
Om Nilfgaard tar bron säkrar de varje centimeter
och dödar alla de hittar här nere.
-Det är inte vår strid. -För hennes skull!
Lyssna! Lämna mig, sa jag!
Vi lämnar dig ifred, men ingen överger dig.
Jag kan hjälpa henne, men ni måste ordna en säker övergång.
Ekorre, du räddade vårt skinn och en dvärg lämnar ingen skuld obetald.
Vi får ut dig härifrån,
även om jag inte har en aning om hur vi korsar slagfältet.
-Vilken rang hade du i Nilfgaards armé? -Jag var officer.
Kan du döda det du själv varit?
Äntligen ser du vad jag slutat vara.
-Vilken taktik föreslår du? -Haka på.
Geralt!
Det går bra, Maria.
Kom an, anfall!
Anfall!
Är det möjligt att båda tappades på skallen som små?
Inte ens en officer och en häxkarl kan stå emot en armé idioter!
Riddarsporre, gå.
Vi kommer tillbaka. Det lovar jag.
De ska väl inte få allt det roliga?
-Det tar inte lång tid. -Nu hugger vi några nilf-jävlar.
-Kom igen, gamling. -Du behöver inte peppa mig!
-Reträtt! -Rädda er själva!
Ett steg till och jag dödar dig själv.
De är för många. Bron är förlorad!
-Inte förrän jag säger det. -Sätt fart!
Så vänd tillbaka och slåss!
-Hur löd ordern? -Håll bron åt drottningen.
Håll då bron, för fan, annars är drottningen förlorad!
De kommer!
Jag hoppas ni gillar smaken av läder, vänner,
för snart känner ni den här mannens stövlar så långt upp i arslet
att ni tuggar på spännena!
Lyssna på honom och försvara!
Har du nåt att tillägga eller…
-Nu jävlar gör vi det här! -Kom igen!
Kom igen!
-Så ska det se ut! -Kom igen!
För Nilfgaard!
Kom igen!
-Kom igen! -Geralt!
Sluta mesa. Nu avslutar vi det här.
Avvakta!
-Jag tänkte att jag gjorde mer nytta här. -Vad händer? Berätta.
Det är stökigt, men de slåss.
Norden slår tillbaka.
De behövde en nilfgaardier, en häxkarl och en dvärg för att leda dem,
men de röjer vägen till Caed Dhu.
Jag behövde…
…goda nyheter.
-Håll linjen! -Håll den!
Kom igen!
-Jag tyckte att din idé var dum. -Och ändå följde du med.
Är du glad att du inte dödade mig?
Det säger jag sen.
Slå tillbaka dem!
Försök försvara den!
-Håll linjen! -Vi har dem!
För Nilfgaard!
Kavalleri!
Sikta! Skjut!
Ta skydd!
Reträtt!
Ta skydd!
Reträtt!
Fort!
Han är min!
Spring! Sätt fart!
Spring!
Kom igen! Stoppa dem!
Stoppa dem!
Fortsätt! Pressa tillbaka dem!
Nilfgaard!
Kom igen!
Omgruppera! Omgrupp…
Reträtt!
-De retirerar! -Ja!
De retirerar!
-Nu avslutar vi det här! -Kom igen!
Kom igen nu!
-Framåt! -Kom igen!
Drottningen!
-Hon kommer! -För drottningen!
-Skydda drottningen! -Kom igen!
Följ mig!
-Tillbaka till Nilfgaard! -Nej!
Res dig!
Vad fan är det där?
De behöver ingen officer nu.
Nej! Sluta!
De behöver en häxkarl.
-Retirera! -Vad är det där?
-Ur vägen, för helvete! -Retirera!
Följ mig!
-Där är ni ju, och med huvudena i behåll. -De blev nästan grillade.
Tack.
Ser du? Det finns fördelar med att vara underskattad.
Vi försvarade bron.
Ja.
-Nu går vi till Milva. -Ja.
Triss? Jag behöver din hjälp.
Till mer än att sopa?
Vad är det där?
-Dolken Vesemir sårade Vilgefortz med. -Som du har för att?
Du måste spåra Vilgefortz till Stygga med den.
-Yen, nej. -Han är svag.
-Jag kan döda honom nu. -Men vår orden?
-Du har tänt gnistan. -Jag gav er en idé.
-Det är er sak att genomföra den. -Jag förstår inte.
Jag måste skydda Ciri. Ingen annan ska lida för det.
-Du låter som Geralt. -Tack.
Det var ingen komplimang. Inte i det här fallet.
Även om du tränger igenom hans portaler hamnar du nånstans bara han känner till.
Ja, jag lovade att stoppa honom. Jag ska hålla mitt löfte.
För Istredds, Geralts och magins skull.
För min egen.
[talar alvspråk]
-Om jag inte återvänder… -Säg inte så.
Med eller utan mig…
Återuppbygg Aretuza.
Lovar du det?
Det lovar jag.
De enda överlevarna från slaget om Montecalvo.
Välkomna hem.
Ni kan bara ha klarat livhanken på ett vis.
Genom feghet.
En sann troende hade bränts till aska för att mörda häxorna.
Men…
…ni får en andra chans…
…att vara bättre i döden än ni nånsin var i livet.
Du har alltid varit bra med händerna.
Det minns jag.
Du hade en vass tunga.
Dig känner jag inte.
Du har de vackraste ögon jag nånsin sett.
De kommer att bevittna min slutgiltiga seger.
Vilgefortz visste att Yennefer skulle komma,
men det är en annan historia. Iväg med er nu. Seså.
Kila iväg.
-Ska vi gå till floden? -Vi går dit och leker!
Jag ska studera i Aretuza.
Aretuza?
Efter så många generationer? Tänk att det är öppet igen.
Tänk att jag ska få vandra på samma stenar som lady Yennefer
för att lära mig allt jag kan om allihop.
-Särskilt… -Ciri.
Jag minns.
Jag känner fortfarande ett band till henne.
Vi är förenade genom…
Ödet.
Historier är kraftfulla.
De förändrar oss.
Och vi, trots det,
förändrar också dem.
Till dina studier.
Den här gången behöver du inte sno den.
-Det kan jag inte. -Nonsens.
Min syn försämras. Den behöver ett gott hem.
Och vem vet om nåt av det är sant?
Men du sa det själv.
Hur sagan slutar beror kanske på dig.
Men hur?
Vad hände med henne?
Med Ciri?
Geralt räddade drottning Meve. Yen jagade Vilgefortz,
men du avslutade inte Ciris historia.
Du frågar fel person.
Lycka till med att finna ödet.
Iskra hade rätt.
Ciri skulle ha återvänt till dem, men vad hände sen?
Något tar sin början.
Men något får också sitt slut.
-Det är Råttorna! -Stanna inne!
Se. Råttor.
-Se på min docka, Iskra. -Gå in!
Gå genast in!
-Lyla! -Kom in!
In med dig nu!
-Vi ger er inga problem. -Bara ni håller tyst tills vi ger oss av.
Var ligger Chimairans huvud?
Och du, inte ett ord.
Råttorna är här. In med er nu!
Bonhart?
-Leo! -Leo Bonhart, kom ut!
-Bonhart! -Kom igen, Leo!
-Vi vet att du är där inne. -Kom ut!
-Minns du oss, din gamla hund? -Var inte rädd. Kom nu!
Äntligen.
Kom nu, Leo.
Kom igen, sno dig nu.
God morgon, små möss. Jag är…
Sköt du precis…
Sluta med det där.
Om vi ska leka, ska vi också leka.
-Men låt mig ge er ett erbjudande först. -Vad sägs om att suga min pung?
Medan jag överväger det…
…så hör på mitt.
En stor belöning är utfäst på er döda.
Men det är min plikt att upplysa er om
att belöningen för er levande är ännu större.
Vad väljer ni?
Det lätta viset? Det svåra? Det lätta gör mindre ont.
Sluta babbla och kom ner, din magre jävel!
Ja! Det svåra viset!
En, två, tre, fyra, fem…
Var är Falka?
Hon den mycket skickliga, var är hon?
Inte det?
Gömmer hon sig?
Jag kommer ner.
Nu dödar vi dåren.
Vi är nästan framme, Kelpie! Fortsätt!
Låt musiken börja!
Reef!
Kom igen!
-Du måste gå igenom mig. -Det är mycket att ta sig igenom.
Reef!
Asse! Nej!
Kom nu, små möss.
Tänk på Brehen. Va?
Han hade velat se nåt bättre från er sida. Inte att ni dör som hundar!
Giz!
Det går bra.
Det är ingen fara. Det är över.
Då så.
Var är Falka?
Säg var hon är och jag låter dig leva.
Vi är Råttorna från träsken
-Kom igen. -Vi är
-Råttorna från träsken, vi… -De är döda. Ingen får veta nåt.
Va?
Vad fan var det?
Va? Var är Falka?
Va?
Var är din…
…speciella lilla vän?
Du är döende, vet du det? Kommer hon och räddar dig?
Där är hon! Jag får full pott.
Falka.
Äntligen möts vi.
Kom an.
Hoppla.
Så nära.
Om dina vänner hade slagits som du, hade de kanske levt än.
Ja!
Du dör snart här, men du fruktar det inte, eller hur?
Vem är denna Falka som inte räds döden?
Cirilla…
Förlåt.
Förlåt mig.
Hörru. Bli inte blödig nu.
Du kan konsten, men saknar modet att slåss.
Det är så här man dör.
I sitt eget piss och skit och blod och inälvor.
Vila är för de onda!
-Du kämpade väl, min vän. -Kom.
-Försök vila. -Ja.
Hur mår hon?
Hon förlorade barnet.
-Hur mår hon? -Hon återhämtar sig. Helt.
-Reser hon med er? -Så länge hon står ut.
-Tack. -Vi borde tacka dig.
Utan dig och dina vänner vore vi döda. Eller vara klädda i svart och guld.
Ni räddade inte bara mig, du räddade vår drottning.
Queen Meve av?
Kungariket Lyria och Rivia.
Vem riskerar livet utan att veta vem han slåss för?
-Är det han? -Ja, Ers nåd.
Res er för drottning Meve.
Nej.
Vad som än händer nu stannar de vid min sida.
-Ledde du anfallet för att försvara bron? -Vi gjorde det.
Varför det när jag inte kunde övertyga mina egna?
Det blev bara så.
"Blev bara så"?
Jag vet känslan.
Nån jävel slog mig på truten. Det blev också bara så.
-Vad heter du? -Geralt.
Geralt från var?
Ingenstans.
Det duger inte.
Läs upp eden. Jag är tandlös.
Knäböj.
Visst.
För enastående tapperhet i en kamp för rättvisan, dubbar jag…
…Meve, drottning av Lyria och Rivia av gudarnas nåde,
genom min makt, rätt och privilegium, till riddare.
Låt dig dubbas.
-Se på honom, inte mig. -Räds inte smärta.
-Eller ära. -Glöm det, låt mig.
Det bästa med mitt jobb.
Ni vet inte att han har velat bli riddare sen vi träffades.
-Nu är han en vit riddare. -Det har han alltid varit.
Njut av ögonblicket, nötter.
Må du alltid minnas saken du slåss för,
och dem du svurit att beskydda.
Tjäna oss troget, sir Geralt av Rivia,
med mod och tapperhet,
med trohet till mig och bara mig.
I dagarna som väntar…
…och för all framtid.
Fan.
Mistle?
Inlagda Råttor!
Hörru, vänd henne mot mig, annars hamnar ditt huvud i tunnan.
Nej!
Den sista.
Nej!
Det finns ett sätt att fortare uppfylla Ithlinnes profetia,
men det är farligt.
Dina krumbukter är tröttsamma, Xarthisius. Visa mig.
Ett i sanning utsökt exemplar för er.
Det största och mest bestialiska jag någonsin har skådat.
Ja.
Du blir bra.
Du måste hitta någon åt mig.
Någon som står mellan mig och min dotter.
Mitt öde.
Någon med lika stark vilja som min.
Du ska få ett smakprov på hans stank. Ge mig den.
Här.
Hitta Geralt av Rivia.
Jag litar varken på man, best eller gud
Bara silversvärdets ljus
Portaler trasades och riken föll
Bara de krökta skuggas av min dörr
Varken krona eller mynt överlever tillit
Sanningen är smidd i eld
Undertexter: Jessika Johansson