‫נכון שזה אירוני?‬ ‫בכל מקום אנשים בורחים מנילפגארד,‬
‫ואנחנו עושים כל שביכולתנו כדי להגיע לשם.‬
‫זו הדרך היחידה לקייד-דו.‬
‫בשביל להציל את סירי,‬ ‫המטרה מקדשת את האמצעים.‬
‫עלינו למצוא דרך לחצות.‬
‫מילווה הכירה היטב את הדרכים.‬ ‫-כן.‬
‫היה עדיף אם היא הייתה כאן.‬ ‫-היי, גם אני מכיר אותם די טוב.‬
‫בימיי כסנדפייפר,‬
‫לא הייתי ידוע רק בזכות האומץ שלי,‬ ‫אלא גם בזכות יכולת ההבחנה שלי.‬
‫ועיני הנץ שלי…‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן, רק…‬
‫היה שם שורש קטן.‬
‫מישהו צריך לבדוק את עיני הנץ שלו.‬
‫היי, אל תצחק על פגועים.‬
‫זה לא שורש. זה חבל.‬
‫אז אולי…‬
‫כן! גראלט, אתה תרצה לראות את זה.‬
‫כל הכבוד, יסקייר. מצאת לנו מעבורת נטושה.‬
‫היא לא נטושה.‬
‫שני אלה התחבאו בשיחים.‬
‫עלינו לחצות את הנהר.‬ ‫-מה, לנילפגארד?‬
‫מצטער, אבל הגיגית הישנה הזאת לא תשרוד.‬
‫היא נראית במצב די טוב.‬
‫כן, טוב, סגור לעסקים עכשיו,‬ ‫בגלל כל ענייני המלחמה.‬
‫ותקיפות של בבונים.‬
‫בבונים?‬ ‫מעולם לא ראיתי קופים במסעותיי לכאן.‬
‫בוודאי לא תוותרו על נסיעה‬ ‫בשביל המחיר המתאים.‬
‫ויש לכם…‬
‫את המחיר המתאים?‬
‫לא חשבתי ככה. אנחנו לא זזים לשום מקום.‬
‫או שתיקחו אותנו, או שניקח אותה בעצמנו.‬
‫אחרי כל העיקופים, המוות והקרבות,‬
‫מי היה מאמין שככה נגיע לנילפגארד?‬
‫היו לי חירבונים יותר ארוכים מהנסיעה הזאת.‬
‫אתה לא היחיד שיודע להתנסח, משורר.‬
‫אחרי כל הזמן הזה,‬ ‫נילפגארד נראית כמו כל רצועת אדמה אחרת.‬
‫כן, סתם עוד משהו‬ ‫שבני אדם יוכלו להילחם ולהיהרג למענו.‬
‫אין בה שום ייחוד.‬
‫אני לא בטוח שכולם כאן יסכימו.‬
‫בבונים!‬
‫היי, אתם, תעצרו!‬
‫הם מהצפון.‬
‫המעבורת! מהר!‬ ‫-מה הם עושים בנילפגארד?‬
‫לא בבונים.‬
‫אנשי גרילה, נלחמים מאחורי קווי האויב.‬ ‫-תחזירו את הסירה לחוף!‬
‫אוי, שיט. נילפגארדים!‬
‫נילפגארד!‬ ‫-אחורה!‬
‫הישארו בעמדות!‬
‫למען נילפגארד!‬ ‫-הם לא ישרדו הרבה זמן בנילפגארד.‬
‫ולקחנו להם את ההסעה למקום מבטחים.‬ ‫-המעבורת היא תקוותינו היחידה!‬
‫מה ל…?‬ ‫-הם מושכים אותנו אליהם.‬
‫לקרב שלהם.‬ ‫-מה אתה…? לא!‬
‫לא! למה עשית את זה, אידיוט?‬
‫זה יעצבן אותם עוד יותר!‬
‫תחזרו!‬ ‫-מצטערים!‬
‫תפסו את הסירה! הם מרגלים מנילפגארד!‬
‫אנחנו חייבים לחצות עכשיו!‬
‫אש!‬ ‫-זהירות!‬
‫פאק.‬ ‫-מה הם עושים?‬
‫תפוס משוט ותחתור!‬ ‫-לחתור לאן?‬
‫קדימה!‬
‫לחתור!‬
‫אנחנו בצד שלכם.‬
‫- המכשף -‬
‫בעודו שט בנהר, לכוד בין שני מחנות לוחמים,‬
‫ידע המכשף שלנו‬ ‫כי מסעו בחיפוש אחר סירי נתון בסכנה.‬
‫אך הפעם,‬
‫משום שהם האמינו זה בזה,‬
‫חבורתו המוזרה של גראלט…‬
‫ה"הנזה".‬ ‫-ו…‬
‫הם נודעו בשם "הנזה".‬
‫אנגולם טבעה את השם.‬ ‫-מי?‬
‫אל תדאגו. תפגשו אותה בקרוב.‬
‫נימואה הקטנה.‬
‫תראו אותך.‬
‫כבר כל כך גדולה,‬ ‫ועדיין חשה צורך לתקן את סטרייבוג הזקן.‬
‫בדרך כלל, אני זה שעוזב.‬
‫אמרתי לך שזה יקרה יום אחד.‬ ‫עליי למצוא את גורלי.‬
‫מה דעתך?‬
‫סיפור אחרון?‬
‫כן, בבקשה, סטרייבוג!‬ ‫מה עשו ההנזה?‬
‫ספר לנו, בבקשה!‬ ‫-בסדר.‬
‫רגע, איפה הייתי?‬ ‫-הבבונים ירו על המעבורת.‬
‫אה, כן.‬
‫ההנזה הצליחו לשרוד.‬
‫לעת עתה.‬
‫נראה כי הסכנה חלפה, ידידיי.‬
‫בטח! על נהר שהופך אותנו לאויב של כולם.‬
‫אין איפה לעגון.‬
‫בואו נמשיך לשוט במורד הזרם.‬
‫מהיכן בצפון מגיעים האנשים בטוניקות הלבנות?‬
‫הייתה שם ערבוביה של סמלים.‬ ‫איזשהו צבא משותף.‬
‫אין צורך להכיר אותם מקרוב.‬
‫בואו נשמח שלא גמרו אותנו ונמשיך הלאה.‬
‫קשתים, מצפון!‬
‫אש!‬
‫זהירות!‬
‫אלה מנילפגארד?‬ ‫-אני לא מבין כלום.‬
‫צפוניים בחוף הדרומי, נילפגארדים בצפון.‬
‫תפסיק לנסות להבין מלחמה!‬
‫אש!‬
‫תפסו מחסה!‬ ‫-אנחנו ברווזים במטווח!‬
‫הסירה שלי.‬
‫אני לא רוצה לומר לך‬ ‫איך לעשות את עבודתך, אבל תוכל בבקשה…‬
‫לא. לא, הוא מת.‬
‫הוא מת. פאק!‬
‫אתה הרגת אותו.‬
‫די כבר עם החיצים!‬
‫כן, חסרה להם קצת יצירתיות, נכון?‬
‫פאק.‬ ‫-קשתים, חדל אש!‬
‫אני חושב שהם שמעו אותך.‬ ‫-זהירות.‬
‫המתינו!‬ ‫-מה זה, לכל הרוחות?‬
‫לכוון.‬
‫לדרוך.‬
‫נעול על המטרה!‬
‫היצירתיות שלהם.‬
‫אש!‬ ‫-אלוהים, כולנו עומדים למות!‬
‫בואו מהר!‬
‫מהר, תכבו את זה!‬
‫מה קורה?‬
‫מילווה!‬
‫קדימה!‬
‫סנאית!‬
‫יש, קדימה!‬
‫תשחי עכשיו!‬
‫חתיכת כניסה.‬ ‫-מישהו היה צריך להציל לכם את התחת.‬
‫את בסדר?‬
‫אני בסדר גמור.‬
‫באמת.‬
‫ריג'יס!‬ ‫-שם!‬
‫קשתות מיומנת להפליא.‬
‫הם ירו לך בלב.‬
‫יקירתי.‬
‫האם לא גמלתי אותך‬ ‫מהרעיונות האנושיים הנאיביים האלה?‬
‫כאילו שפיסת עץ פשוטה תביא עליי את סופי.‬
‫זה מגוחך כמו שמשהו בלי שיניים‬ ‫יביא עליך את סופך.‬
‫נקווה שאף אחד מהם לא יקרה‬ ‫בעתיד הנראה לעין.‬
‫ברוך שובך. חסרת לנו.‬ ‫-זוכרת שניסית להיפטר מאיתנו?‬
‫באיזו פעם?‬
‫מאות שנים של גאונות.‬
‫איסטרד.‬
‫ריטה.‬
‫וזמיר.‬
‫המתלמדות.‬
‫אינם. הכול בגלל אדם אחד.‬
‫את יודעת מה מטורף?‬
‫באמת חשבתי שנוכל לעשות את זה.‬
‫באמת האמנתי, מפני שרצינו את זה כל כך,‬
‫שסוף סוף נשמיד את וילגפורץ.‬
‫רגע. איפה סירי?‬
‫היא לא אצל אמהר, פיליפה.‬
‫היא נמצאת אי שם.‬
‫איפשהו. אבל אני לא יודעת איפה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫לא, אני מצטערת.‬
‫אני יודעת שהיא בתך.‬
‫אבל היא הייתה גם תקוותנו.‬
‫עכשיו יש באמת הרגשה שזה… נגמר.‬
‫הכול.‬
‫כולנו.‬
‫כשמצאתי אותך…‬
‫שאלתי אותך…‬
‫"איך תיוולדי מחדש?"‬
‫את זוכרת?‬
‫לא הבנתי אז מה זה באמת אומר.‬
‫בניתי צבא.‬
‫חשבתי שכדי שנוכל לשרוד,‬
‫אנחנו, הקוסמות, צריכות להפוך ל…‬
‫חיילות.‬
‫טעיתי כל כך.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫כל הזמן הזה, התעלמתי ממשהו שהיה ממש מולי.‬
‫מה שיהיה הנכס החזק ביותר שלנו מכאן והלאה.‬
‫האחווה שלנו.‬
‫תאספי את האחרות.‬
‫כולם כל כך מפחדים מליאו בונהארט.‬
‫אני מת לראות את הפנים שלו כשנפתיע אותו.‬
‫הוא לא אדם רגיל.‬
‫כן, הלוואי שפלקה הייתה איתנו.‬
‫הלוואי שידעתי למה היא עזבה.‬ ‫-היא לא הייתה עצמה.‬
‫היא תחזור אלינו. אני מרגישה את זה.‬
‫אולי.‬ ‫-אבל את מקווה.‬
‫אני עושה הפסקה מתקווה.‬ ‫מתמקדת במה שאני יודעת שהוא אמיתי.‬
‫כמו ליאו בונהארט.‬
‫מיסל צודק.‬ ‫-פלקה בחרה את דרכה. אנחנו בחרנו נכון יותר.‬
‫קדימה. הדרך הכי טובה להפוך לאגדה‬ ‫היא להרוג אגדה.‬
‫כן!‬
‫- מבוקשים -‬
‫- מבוקשת בחיים - שיער בלונדיני,‬ ‫עיניים ירוקות, מסוכנת מאוד - פרס נדיב -‬
‫קדימה, קלפי. קדימה.‬
‫תדהר!‬
‫תדהר.‬
‫כאן נראה פנוי.‬
‫אולי יהיה בטוח יותר‬ ‫להמשיך במסענו אל הדרואידים ברגל.‬
‫הם? שוב?‬
‫נו, קיבינימט.‬
‫הם רודפים אחרינו?‬ ‫-כמו שזה נראה, רודפים אחריהם.‬
‫תגיעו לסירה!‬
‫כאילו שאנחנו לכודים בין שתי שרפות.‬ ‫-זה פאקינג סיוט.‬
‫לך תזדיין, בן זונה!‬
‫מה הם אומרים?‬
‫טוב, קשה להבין‬ ‫בין כל ה"בני זונות" ו"בזבוז זרע".‬
‫אני פוקד עליכם לעצור!‬
‫תחזירו את הסירה!‬
‫נילפגארד באים!‬
‫זו…‬
‫תביאו לי את המעבורת המזדיינת!‬ ‫-המלכה מייב.‬
‫צריך ביצי פלדה‬ ‫כדי להסתובב ככה ברחבי נילפגארד.‬
‫והשארנו אותה תקועה.‬
‫מרגלים מנילפגארד,‬
‫הוד מעלתה המלכה מצווה עליכם בזאת‬
‫להחזיר את הסירה לחוף מיד!‬
‫אם לא תעשו כן, תוצאו להורג!‬
‫לא נעים לי להרוס לך את כל הטיעון,‬
‫אבל אנחנו לא בני נילפגארד!‬
‫אנחנו בצד שלכם.‬
‫אני חושב שכדאי שנמשיך לחתור.‬ ‫-זה לא יעזור לכם.‬
‫אנחנו תכף מגיעים לים הפתוח.‬
‫ים של מים מלוחים?‬
‫למה? עוד רעיון אנושי נאיבי?‬
‫לא, זה אוכל לי את העור.‬
‫בפקודת המלכה!‬
‫אני ערפד.‬
‫ביי.‬
‫אני מצווה עליכם לחזור…‬
‫יש לך מושג איך נשרוד את השיט הזה בנהר?‬
‫בכך שנסיים אותו.‬
‫אנחנו צריכים לצאת מהמים.‬
‫אפילו עם היווסדה…‬
‫הייתה האחווה מלאת סתירות,‬
‫הפכה את כוחנו הטבעי לנשק‬ ‫כדי לשרת את גחמותיה,‬
‫עוררה שנאה…‬
‫וחוסר אמון בכל מי ששונה.‬
‫דחפה אותנו לקחת חלק בבריתות מלכותיות.‬
‫הסיתה אותנו זה נגד זה.‬
‫אך במהלך שבועות…‬
‫אנחנו, הנשים בחדר הזה,‬
‫הצלחנו לשלב יחד את הקסם שלנו,‬ ‫את השיטות שלנו,‬
‫להפוך אויבות ותיקות לבעלות ברית,‬
‫כי חלקנו מטרה אחת.‬
‫למנוע מווילגפורץ להשתלט על הקסם.‬
‫פרינג'ילה, את חזקה יותר מכולנו…‬
‫על ששרדת את מה שעשה לך וילגפורץ.‬
‫זה כאילו כל חיי‬ ‫הכרתי רק אינסטינקט אחד בסיסי.‬
‫וזה לחפש את בעלי הכוח ולהיאחז בהם.‬
‫עד שהופעת בפתח ביתי.‬ ‫-מחילת הארנב שלך.‬
‫את יודעת, מסתבר שהכוח שלנו…‬
‫הכוח של כולנו…‬
‫הוא מולד.‬
‫וחזק יותר…‬
‫יחד.‬
‫ויחד נוכל לנקות את הבלגן הזה.‬
‫נוכל כולנו גם להסכים‬ ‫שהכול באשמתו של וילגפורץ.‬
‫הוא עדיין נמצא אי שם.‬
‫עוד לא סיימנו.‬
‫עתיד הקסם עדיין בסכנה.‬
‫סירי עדיין בסכנה.‬
‫אנחנו נמצא אותה.‬
‫ובינתיים,‬
‫נוודא שיהיה לה בית לחזור אליו.‬
‫נחזיר את אסייר, איידה,‬
‫זיימר, אלאינה והמתלמדות,‬
‫ונקים מסדר מכשפות.‬
‫ונעשה זאת בדרך שלנו.‬
‫אה, הנה הוא נחשף.‬
‫מקום החצייה הראשון שראינו מזה קילומטרים.‬ ‫-וכנראה גם האחרון.‬
‫לא פלא שיש כל כך הרבה כוחות בסביבה.‬
‫מי שמחזיק בגשר…‬
‫שולט בכל הטריטוריה הזו.‬
‫בואו נעבור את הגשר הזה,‬ ‫נגיע ליבשה ונטשטש את עקבותינו.‬
‫נחזור למשימה האמיתית שלנו,‬ ‫למצוא את הדרואידים האלה.‬
‫בדיוק. אל תתייחסו אלינו.‬
‫אנחנו סתם חבורה של לא יוצלחים עליזים‬
‫שהגיעה להציל נסיכה מגורל אכזר.‬
‫רק אל…‬
‫תסתכלו למטה.‬
‫למטה!‬ ‫-מעבורת מגיעה!‬
‫תתכופפו!‬ ‫-התחלנו שוב!‬
‫לטעון!‬
‫תעצרו!‬ ‫-יש סירה למטה!‬
‫עלינו על שרטון! תנסו לדחוף!‬ ‫-זוזו!‬
‫תהרגו את כולם!‬ ‫-קדימה.‬
‫אש!‬
‫זוזו!‬
‫כן, קדימה!‬
‫נפגעת.‬
‫לא, לא נפגעתי.‬
‫תשכיבו אותה. מהר.‬
‫לאט. מהר. את ממש לא בסדר.‬
‫התסמינים ברורים.‬
‫היא עוברת הפלה.‬
‫תודה שהכרזת על כך.‬
‫מילווה, מה אני יכול לעשות?‬ ‫-אתה יכול להניח לי.‬
‫פרשים מגיעים.‬ ‫-טובים או רעים?‬
‫אלה נילפגארד!‬
‫הגנו על הגשר!‬ ‫-לכו, מהר!‬
‫מילווה, אסור לך לזוז עד שהדימום ייחלש.‬
‫קאהיר, מה קורה?‬ ‫-קדימה!‬
‫קדימה, מהר!‬ ‫-כוחות נילפגארד בצד הצפוני!‬
‫אם נילפגארד תכבוש את הגשר,‬ ‫הם יאבטחו כל חלק ממנו‬
‫ויחסלו כל מי שימצאו כאן למטה.‬
‫זה לא הקרב שלנו.‬ ‫-לא, בשבילה!‬
‫למה אתה לא מקשיב? אמרתי להניח לי!‬
‫לשם הפרטיות, כן. אבל לא ננטוש אותך.‬
‫אני יכול לעזור לה,‬
‫אבל עליך לעזור לנו להשיג מעבר בטוח.‬
‫סנאית, את הצלת את חיינו,‬ ‫וגמד לעולם לא משאיר חוב פתוח.‬
‫אנחנו מוציאים אותך מכאן,‬
‫אפילו אם אין לי מושג‬ ‫איך לחצות את שדה הקרב.‬
‫איזו דרגה הייתה לך בצבא נילפגארד?‬
‫הייתי קצין.‬
‫אתה מוכן להרוג את מה שהיית פעם?‬
‫סוף סוף אתה מבין מה אינני עוד.‬
‫איזו אסטרטגיה אתה מציע?‬
‫תעמוד בקצב.‬
‫גראלט.‬
‫יהיה בסדר, מריה.‬
‫קדימה. הסתערו!‬
‫הסתערו!‬
‫מה הסיכוי שאת שניהם‬ ‫הפילו על הראש כשהיו תינוקות?‬
‫אפילו לקצין ומכשף‬ ‫אין סיכוי מול צבא שלם של מטורפים!‬
‫יסקייר. לך.‬
‫אנחנו חוזרים.‬
‫אני מבטיח.‬
‫אי אפשר לתת רק להם ליהנות, נכון?‬
‫לא אתעכב.‬ ‫-בוא נלך לחסל כמה נילפים מנוולים.‬
‫וואו.‬
‫קדימה, זקן.‬ ‫-אה, אין צורך לדרבן אותי!‬
‫לסגת!‬ ‫-הצילו את עצמכם!‬
‫עוד צעד, ואחסל אתכם בעצמי!‬
‫הם רבים מדי. הגשר אבוד.‬
‫הוא לא אבוד עד שאני אומר.‬ ‫-זוז. אתה, זוז.‬
‫אז תסתובבו ותילחמו!‬
‫אילו פקודות קיבלתם?‬ ‫-להחזיק בגשר למלכה.‬
‫אז תחזיקו בגשר המזדיין,‬ ‫או שהמלכה שלכם אבודה!‬
‫נילפגארד באים!‬
‫אני מקווה שאתם אוהבים טעם של עור, ידידיי,‬
‫כי המגפיים של האיש הזה‬ ‫עומדים להיכנס כל כך עמוק לתחת שלכם,‬
‫שיהיו לכם אבזמים בפה!‬
‫תקשיבו לו‬
‫ותחזיקו מעמד!‬
‫יש משהו להוסיף, או…‬
‫בואו פאקינג נזוז!‬
‫קדימה!‬
‫בדיוק ככה!‬ ‫-קדימה!‬
‫למען נילפגארד!‬
‫קדימה!‬
‫-גראלט.‬
‫תפסיקו להתברבר. בואו נגמור עם זה!‬
‫תחזיקו מעמד!‬
‫חשבתי שעזרתי נחוצה יותר כאן.‬
‫מה קורה? תגיד לי.‬
‫יש שם בלגן, אבל הם משיבים מלחמה.‬
‫מילווה, הצפון משיב מלחמה.‬
‫היה צריך רק נילפגארדי,‬ ‫מכשף, וגמד שיובילו אותם.‬
‫אבל הם יפנו את הדרך לקייד-דו.‬
‫הייתי זקוקה ל…‬
‫חדשות טובות.‬
‫החזיקו בקו!‬
‫תחזיקו!‬
‫קדימה!‬
‫חשבתי שזה טיפשי ממך לנסות את זה.‬
‫ובכל זאת באת. עכשיו אתה שמח שלא הרגת אותי?‬
‫אני אעדכן אותך.‬
‫תהדפו אותם!‬
‫נסו להחזיק!‬
‫הישארו במקומותיכם!‬ ‫-תפסנו אותם!‬
‫למען נילפגארד!‬
‫חיל הפרשים!‬
‫לכוון. אש!‬
‫תפסו מחסה!‬
‫לסגת!‬
‫תפסו מחסה, חיילים!‬
‫לסגת!‬
‫זוזו!‬
‫הוא שלי!‬
‫זוזו! קדימה!‬
‫קדימה!‬
‫קדימה, החזיקו את הקו!‬
‫תהדפו אותם!‬
‫תמשיכו! תהדפו אותם!‬
‫קדימה!‬
‫הסתדרו מחדש!‬
‫הסתדרו…‬
‫לסגת!‬
‫הם נסוגים!‬
‫יש!‬
‫הם נסוגים!‬
‫בואו נגמור אותם!‬
‫קדימה!‬
‫בואו, קדימה!‬
‫קדימה!‬ ‫-קדימה!‬
‫המלכה!‬
‫היא מגיעה!‬ ‫-למען המלכה!‬
‫הגנו על המלכה!‬ ‫-קדימה!‬
‫אחריי!‬
‫בחזרה לנילפגארד!‬
‫לא!‬
‫קום!‬
‫מה זה, קיבינימט?‬
‫אין להם יותר צורך בקצין.‬
‫לא! עצור!‬
‫הם זקוקים למכשף.‬
‫לסגת!‬ ‫-מה זה?‬
‫פאקינג זוזו מהדרך!‬
‫לסגת!‬
‫אחריי!‬
‫הנה אתם, והראשים שלכם עדיין מחוברים.‬
‫אם כי, כמעט צלויים.‬
‫תודה.‬
‫אתה רואה?‬ ‫יש יתרונות מסוימים לכך שממעיטים בערכך.‬
‫הגנו על הגשר.‬
‫נכון.‬
‫בואו נמצא את מילווה.‬ ‫-כן.‬
‫טריס? אני זקוקה לעזרתך.‬
‫את מתכוונת, חוץ מלטאטא?‬
‫מה זה?‬ ‫-הפגיון בו השתמש וזמיר לפצוע את וילגפורץ.‬
‫והוא אצלך כי…‬
‫אני צריכה שתשתמשי בו‬ ‫כדי לעקוב אחר וילגפורץ חזרה לסטיגה.‬
‫ין, לא.‬ ‫-הוא חלש.‬
‫אם אמצא אותו עכשיו, אוכל להרוג אותו.‬ ‫-אבל מסדר המכשפות…‬
‫הצתת את הניצוץ הזה.‬
‫הובלתי אתכן לרעיון.‬
‫עליכן החובה להשלים אותו.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫עליי להגן על סירי,‬ ‫ואני לא מוכנה שמישהו אחר יסבול בגלל זה.‬
‫את נשמעת כמו גראלט.‬ ‫-תודה.‬
‫זו לא הייתה מחמאה.‬
‫לא במקרה הזה.‬
‫גם אם תחדרי דרך מערכת השערים שלו…‬
‫תגיעי למקום שהוא מכיר היטב, ואת לא מכירה.‬
‫אני יודעת. הבטחתי לעצור אותו,‬ ‫ובכוונתי לעמוד בהבטחה.‬
‫למען איסטרד. למען גראלט. למען הקסם.‬
‫למעני.‬
‫אם לא אחזור…‬
‫אל תאמרי את זה.‬
‫איתי או בלעדיי…‬
‫תקימו מחדש את ארטוזה.‬
‫את מבטיחה?‬
‫אני מבטיחה.‬
‫הניצולים היחידים מקרב מונטקלבו.‬
‫ברוך שובכם.‬
‫יש רק דרך אחת בה יכולתם להימלט בחיים.‬
‫פחדנות.‬
‫מאמין אמיתי…‬
‫היה נשרף עד אפר כדי לרצוח את המכשפות האלה.‬
‫עם זאת…‬
‫תקבלו הזדמנות שנייה…‬
‫להיות טובים יותר במותכם,‬ ‫ממה שהייתם בחייכם.‬
‫תמיד היית טובה עם הידיים.‬
‫אני זוכר.‬
‫תמיד היית חד לשון.‬
‫אני לא מכיר אותך.‬
‫יש לך את העיניים היפות ביותר שראיתי מעודי…‬
‫והן יהיו עדות לניצחון הסופי שלי.‬
‫וילגפורץ ידע שינפר תבוא אחריו,‬
‫אבל זה סיפור אחר.‬
‫לכו לכם. קדימה.‬
‫קדימה.‬
‫שנלך לשחות לנהר?‬ ‫-בואו נשחק שם!‬
‫אני אלמד בארטוזה.‬
‫ארטוזה, את אומרת?‬
‫אחרי כל הדורות שעברו?‬ ‫אני לא מאמין שהוא שוב פתוח.‬
‫אני לא מאמינה שאזכה לדרוך‬ ‫על האבנים עליהן דרכה ליידי ינפר.‬
‫שאלמד כל מה שאוכל על כולם.‬
‫במיוחד…‬ ‫-סירי.‬
‫אני זוכר.‬
‫אני עדיין מרגישה חיבור אליה.‬
‫קשורה בקשרי…‬
‫הגורל.‬
‫לסיפורים יש עוצמה רבה.‬
‫הם משנים אותנו.‬
‫ואנחנו…‬
‫למרות זאת,‬
‫משנים גם אותם.‬
‫ללימודים שלך.‬
‫- חצי מאה של שירה -‬
‫אין צורך לגנוב הפעם.‬
‫- ג'וליאן אלפרד פנקרץ -‬
‫אני לא יכולה.‬ ‫-שטויות.‬
‫ראייתי הולכת ונחלשת. הוא זקוק לבית טוב.‬
‫ומי יודע אם משהו מזה נכון?‬
‫אבל זה מה שאמרת.‬
‫סיום הסאגה עשוי להיות נתון בידייך.‬
‫אבל… איך?‬
‫מה קרה לה?‬
‫לסירי?‬
‫גראלט הציל את המלכה מייב,‬ ‫וין חיפשה אחר וילגפורץ.‬
‫אבל לא סיימת את הסיפור של סירי.‬
‫אתה שואל את האדם הלא נכון.‬
‫בהצלחה במרדף אחר הגורל.‬
‫איסקרה צדקה.‬
‫סירי תחזור בשבילם. אבל מה קרה אחר כך?‬
‫משהו מתחיל.‬
‫אבל משהו גם מסתיים.‬
‫אלה העכברושים!‬
‫תישארו בפנים!‬
‫תראו. העכברושים.‬
‫תראי את הבובה שלי, איסקרה.‬ ‫-תיכנסו פנימה!‬
‫תיכנסו פנימה מיד!‬
‫ליילה!‬ ‫-תיכנסי פנימה!‬
‫בואי הנה מיד!‬
‫לא נעשה לכם צרות.‬
‫כל עוד תהיו בשקט עד שנעזוב.‬
‫איפה ראש הכימרה?‬
‫היי! אף מילה.‬
‫העכברושים כאן. תיכנסי פנימה עכשיו!‬
‫בונהארט?‬
‫ליאו!‬ ‫-ליאו בונהארט, צא החוצה!‬
‫בונהארט!‬ ‫-קדימה, ליאו.‬
‫אנחנו יודעים שאתה שם.‬ ‫-צא החוצה.‬
‫זוכר אותנו, כלב זקן?‬
‫אל תפחד. בוא.‬
‫סוף סוף.‬
‫קדימה, ליאו.‬
‫קדימה, תזדרז.‬
‫בוקר טוב, עכברים קטנים שלי.‬
‫אני…‬
‫את כרגע…‬
‫תפסיקי!‬
‫אם עלינו להשתולל, נשתולל.‬
‫אבל הרשו לי להציע לכם הצעה קודם.‬
‫למה שלא תמצוץ לי את הביצים?‬
‫בזמן שאני שוקל את הצעתך…‬
‫תשמעו את שלי.‬
‫פרס נדיב מוצע על מותכם.‬
‫אבל אני חייב לומר לכם‬
‫שמוצע פרס נדיב עוד יותר…‬
‫להביא אתכם חיים.‬
‫אז מה תבחרו?‬
‫בדרך הקלה או בדרך הקשה?‬ ‫הדרך הקלה כואבת הרבה פחות.‬
‫תפסיק לקשקש ורד למטה.‬ ‫חתיכת בן זונה רזה!‬
‫יש! בדרך הקשה!‬
‫אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש…‬
‫איפה פלקה?‬
‫פלקה, ההיא שממש מיומנת, איפה היא?‬
‫לא?‬
‫היא מסתתרת?‬
‫אני כבר יורד.‬
‫בואו נהרוג את הפריק הזה.‬
‫כמעט הגענו, קלפי. הלאה!‬
‫תנו למוזיקה… לנגן.‬
‫ריף!‬
‫בואי.‬
‫תצטרך לעבור אותי קודם.‬
‫יש הרבה מה לעבור.‬
‫ריף!‬
‫אייסה! לא.‬
‫קדימה, עכברים קטנים.‬
‫תחשבו על בריהן, אה?‬
‫הוא היה רוצה שתצליחו יותר, נכון?‬
‫לא שתמותו כמו כלבים!‬
‫גיז!‬
‫זה בסדר.‬
‫זה בסדר. זה נגמר.‬
‫טוב.‬
‫איפה פלקה?‬
‫תגיד לי איפה היא, ואתן לך לחיות.‬
‫"אנחנו העכברושים מהביצות…"‬
‫קדימה.‬ ‫-"כן…‬
‫"העכברושים מהביצות, אלה אנחנו…"‬ ‫-כולם מתים. אף אחד לא ידע.‬
‫מה?‬
‫מה זה היה, קיבינימט?‬
‫אה?‬
‫איפה פלקה?‬
‫אה?‬
‫איפה ה…‬
‫החברה הקטנה והמיוחדת שלך?‬
‫את גוססת, את יודעת את זה?‬
‫היא תבוא בשבילך?‬
‫זו היא. אני אצליח להשלים את הסט.‬
‫פלקה.‬
‫סוף סוף אנחנו נפגשים.‬
‫טוב, קדימה.‬
‫אופס.‬
‫כל כך קרובה.‬
‫אם החברים שלך היו נלחמים כמוך,‬ ‫אולי הם עדיין היו בחיים.‬
‫כן!‬
‫את תמותי פה…‬
‫אבל את לא מפחדת מזה, נכון?‬
‫מי זו אותה פלקה…‬
‫שלא מפחדת מהמוות?‬
‫סירילה…‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫היי. אל תתרככי לי עכשיו.‬
‫יש לך את המיומנות, אבל אין לך חוסן לקרב.‬
‫ככה מתים.‬
‫בשתן ובחרא שלך…‬
‫ובדם ובקרביים שלך.‬
‫המנוחה היא לרשעים!‬
‫נלחמת היטב, ידידי.‬ ‫-בוא נלך.‬
‫תנסי לנוח קצת.‬ ‫-כן.‬
‫מה שלומה?‬
‫היא איבדה את הילד.‬
‫מה שלומה?‬
‫היא תתאושש.‬
‫לחלוטין.‬
‫היא נוסעת איתך?‬
‫כל עוד היא תסכים לקבל אותנו.‬
‫תודה.‬
‫אנחנו צריכים להודות לך.‬
‫לולא אתה וחבריך, כולנו היינו מתים.‬
‫או לבושים היום בשחור וזהב.‬
‫לא רק שהצלתם אותי, הצלתם את מלכתנו.‬
‫המלכה מייב מהיכן?‬
‫ממלכת ליריה וריוויה.‬
‫מי מסכן את חייו בלי לדעת למען מי הוא נלחם?‬
‫זה הוא?‬ ‫-כן, הוד מעלתך.‬
‫קומו לכבוד המלכה מייב.‬
‫לא.‬
‫מה שלא עומד לקרות, הם נשארים לצדי.‬
‫אתם הובלתם את המתקפה להגנת הגשר?‬
‫אכן.‬
‫מה גרם לך לעשות זאת,‬ ‫כשלא הצלחתי לשכנע אפילו את אנשיי?‬
‫זה פשוט קרה.‬
‫"פשוט קרה"?‬
‫אני מכירה את ההרגשה.‬
‫איזה בן זונה חבט בי בפנים. זה פשוט קרה.‬
‫איך קוראים לך?‬
‫גראלט.‬
‫גראלט מהיכן?‬
‫משום מקום, בעצם.‬
‫טוב, זה לא יעבוד.‬
‫תאמר אתה את השבועה. אין לי שיניים.‬
‫כרע ברך.‬
‫נחמד.‬
‫על גבורה יוצאת דופן‬ ‫במאבק למען מטרה צודקת, אני…‬
‫מייב,‬
‫בחסד האלים, מלכת ליריה וריוויה,‬
‫מתוקף כוחי, זכותי וסמכותי,‬ ‫מכריזה עליך כאביר.‬
‫קבל את המכה.‬
‫אל תסתכל עליי, תסתכל עליו.‬ ‫-אל תברח מהכאב.‬
‫כפי שלא תברח מכבוד.‬ ‫-לא משנה, תן לי.‬
‫החלק הכי טוב בעבודה שלי.‬
‫אל תגידי לו שאמרתי,‬ ‫אבל הוא רצה להיות אביר מרגע שנפגשנו.‬
‫אביר לבן, ועכשיו הוא כזה.‬ ‫-הוא תמיד היה, נראה לי.‬
‫תתרכזו ברגע הזה, טמבלים.‬
‫מי ייתן ותמיד תזכור את המטרה‬ ‫אשר למענה אתה נלחם,‬
‫ואת אלה עליהם נשבעת להגן.‬
‫שרת אותנו בנאמנות, סר גראלט מריוויה,‬
‫באומץ ובגבורה,‬
‫עם נאמנות אליי,‬
‫ורק אליי.‬
‫בימים שיבואו…‬
‫ולנצח נצחים.‬
‫פאק.‬
‫מיסל?‬
‫עכברושים כבושים!‬
‫היי, תסתכלי עליי.‬
‫אחרת הראש שלך יהיה בחבית.‬
‫לא!‬
‫האחרון.‬
‫לא!‬
‫יש דרך, אדוני.‬
‫להאיץ את דרכנו לנבואה של אית'לין,‬
‫אבל היא מסוכנת.‬
‫עייפתי מההצגות שלך, זארת'יזיוס.‬
‫פשוט תראה לי.‬
‫פרט מרהיב במינו בשבילך.‬
‫הגדול והאכזרי ביותר שראיתי מימיי.‬
‫אה, כן.‬
‫אתה תתאים בהחלט.‬
‫עליך למצוא למעני מישהו.‬
‫מישהו שמפריד ביני לבין בתי.‬
‫הגורל שלי.‬
‫שרצונו אינו נופל מרצוני.‬
‫אתן לך דגימה מהסירחון שלו.‬
‫תן לי.‬
‫הנה.‬
‫תמצא את גראלט מריוויה.‬
‫"איני סומך על אף אדם, חיה, או אל‬
‫"רק על אורה של חרב כסופה‬
‫"שערים נחרבו וממלכות נהרסו‬
‫"אני צד במקום שבו רק צללים שוכנים‬
‫"שום כתר או מטבע לא יכולים לשרוד‬
‫"האמת היחידה מחושלת באש‬
‫"האמת היחידה מחושלת באש"‬
‫תרגום כתוביות: תמר פימה‬