EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Tidigare i Star Trek Discovery:
Hell hennes kejserliga majestät, fäderneslandets moder.
Hell kejsare Philippa Georgiou Augustus Iaponius Centarius.
Hell kejsaren!
Du är flykting, sökt för mordet på mig. Du inledde en kupp mot kejsaren.
Lyssna. Jag behöver dig. Du behöver dig.
Din Georgiou är död.
- Hon är ett spöke. - Kapten Burnham.
- Har du en gåva med dig? - Kapten Gabriel Lorca.
Den Stamets utnyttjade nätverket för egen vinning. Han skadade det.
Det är ingen skillnad mellan våra nätverk. Det finns bara ett.
Därför sprids skadan. Allt kommer till slut att utplånas.
Det är en glänta i skogen.
Det är så de går.
Jag skickar koordinaterna hit.
Det hade känts bättre om begäran kom från kapten Lorca.
- Jag håller med. - Uppfattat.
Vi ses snart.
Både du och Lorca är känsliga mot ljus.
Den Lorca jag kände var min högra hand. Jag betrodde honom med dig.
Kapten är inte från mitt universum.
Han är från ditt.
Ett år.
Tvåhundratolv dagar av tortyr.
Av lidande, mina vänner.
Mina anhängare.
Men jag har återvänt för att ge mening åt ert lidande.
Idag är dagen vi återtar vårt imperium.
Länge leve imperiet.
Kapten?
Välkommen tillbaka, kommendörkapten Landry.
- De sa att du var död. - Och du trodde dem?
Inte för en sekund.
- Sätt på dig din utrustning. - Ja, sir.
Charon har tio bataljoner kejsarvakter ombord.
Jag vet inte hur du tog dig hit eller fick ut oss,
men vi borde dra oss tillbaka och omgruppera. Du har stöd i flera världar.
Kejsarens skepp är där vi ska vara.
Jag var i ett annat universum och kom tillbaka.
Tror du jag är oförberedd?
LÄNGE LEVE IMPERIET
Fritt.
Stamets är borta.
Ynkryggen flydde säkert.
Hans forskning är kvar.
Jag har känt mer än en Stamets och de har en sak gemensamt.
De älskar sitt arbete för mycket...
...för att lämna kvar det.
- Hej, Paul. - Gabriel.
- Jag hoppades att du var död. - Man får inte alltid som man vill.
Hej, doktorn.
Ironiskt nog har jag dig att tacka för att ha avslutat det jag påbörjade.
Efter att du avslöjade mig och förstörde vårt kuppförsök
var jag på Priors för att rekrytera allierade när kejsaren hann ifatt Buran.
När jag strålades tillbaka kom torpederna.
En jonstorm med, som tur var, vilket orsakade ett transportörfel.
Och...
- Vet du var jag hamnade? - Jag är fast på biten "inte död".
Ett parallellt universum.
Jonstormen måste ha ändrat på transportörsignaturen.
För mig var det fysik som styrde mitt öde.
Visa mig biovapnet som du skapar åt kejsaren.
Gärna, sir.
Sensorer har upptäckt ett stort antal döda på däck 1 till 17.
Han är åter från graven för att starta en revolution och det är allt han har?
Om han fortsätter så avslöjar han var han är.
Sen är han min.
Kejsare, jag har sett hur han arbetar.
Han tar sig in i ens huvud. Manipulerar en.
- Tror du inte jag vet det? - Han lockar dig.
Han vill att du ska komma till honom. Låt mig kontakta mitt skepp.
De har ingen aning om att de flyger in en strid. Snälla, Philippa.
Jag är inte Philippa för dig.
Men du har rätt om en sak. Han utnyttjade mina känslor.
Min svaghet för ditt ansikte. Det ska inte ske igen.
För henne till arresten.
Dina val har avgjort ditt öde.
- De hittar henne. - Ta dina män.
För Lorca till mig levande. Jag vill döda honom själv denna gång.
Kaptenens logg, stjärndatum 1834,2. Tillförordnade kapten Saru antecknar.
Vi har kallats till det terranska flaggskeppet av specialist Burnham.
Discoverys spordrift fungerar igen
efter att navigatören, löjtnant Stamets, har blivit helt återställd.
Trots hans bästa försök
kunde löjtnanten inte rädda Discoverys mycelskörd.
Han är rädd att hans terranska motsvarighet redan har smittat nätverket.
Det kan i så fall få katastrofala resultat.
Vad vill du visa mig?
Vi når det terranska skeppet om 30 minuter.
Airiam upptäckte en energisignatur från centralklotet.
Det består av mycel.
Det är vad min motsvarighet har använt det till.
- Det driver deras skepp. - Vårt med.
Inte direkt. Vi färdas med spornätverket.
Det klotet drar kraft direkt från nätverket.
Men kunde inte nätverket återbilda sig självt?
Jo, vanligen, men denna process förgiftar det.
Det sprider infektioner till systemet.
Utan färska sporer förvärras det.
Terranerna måste veta att det inte är hållbart.
Hållbarhet är nog inte deras huvudmål.
Det ger mer energi än jag trodde var möjligt.
Tillräckligt för skepp med vapen som kan förinta en planet.
- Som de gjorde med Harlak. - Hur kan de vara så kortsynta?
Terranerna är egoistiska nog att tro
att de kan fylla på resurserna innan de tar slut.
Den andra Stamets måste ha sökt en lösning när han fångades i nätverket.
Om vi inte stoppar dem snart blir föroreningen oåterkallelig.
Nätverket kommer att fortsätta att falla sönder.
Både här och i vårt hemmauniversum, över hela multiversum.
Och när det sker?
Kommer det liv vi känner till att upphöra att existera.
Lägg ut över hela skeppet.
Hej, Philippa.
Jag såg på i åratal medan du lät utomjordingar korsa våra gränser,
blomstra i vår bakgård och vara fräcka nog att göra uppror.
Terranerna behöver en ledare som bevarar vårt sätt att leva. Vår ras.
Det är uppenbarligen inte du.
Det visste Michael med.
Det var hennes stora skam.
Men det är ofint av mig att dela sängkammarprat.
Och resten av er, många känner mig, vissa tjänade med mig.
Till er ger jag detta erbjudande: försaka Georgiou.
Imperiet är döende med henne, men ni behöver inte göra det.
Inte idag.
Michael Burnham får inte röras.
Hon är viktig för vår framtid.
En framtid då vi ska göra imperiet strålande igen.
Han är i huvudlabben.
Lorca kontrollerar inte skeppet. Det gör jag.
Vi tar striden till honom.
Hell kejsaren!
Skjut inte.
- Var är dina trupper? - Vi hamnade i bakhåll.
Hur överlevde du?
Lorca lät mig gå.
- Han ville att du skulle veta... - Vad då?
Att han var här.
Hej, Philippa.
Saknade du mig?
Skjut ner den.
- Mr Stamets. - Skölden är på 30 procent.
Tjugofem procent.
Fem, fyra, tre, två, nere.
- Chockgranat. - Ta skydd!
Nödtransport.
Du varnade inte om att hon kunde göra det.
- Säg att vi kan döda honom nu. - Det beror på
om han kan avaktivera nödtransporten.
Det kan jag.
Bra.
Omringa tronrummet. Spänn åt snaran.
Burnham till Discovery. Hör ni? Kom.
Discovery, hör ni?
Kom.
Snälla, kom.
Discovery här. Vi hör dig.
- Kul att se dig, Saru. - Du med, min vän.
Din situation har förvärrats. Är kaptenen med dig?
Han är terran.
Han använde oss och Discovery för att hoppa till sitt universum.
- Det var hans plan. - Omöjligt.
Jag hade känt av något.
Därför hamnade vi inte på stjärnbas 46.
Lorca bytte koordinater för mitt sista hopp.
Hur?
Han fick den data han behövde vid hoppen runt det klingonska skeppet.
Sedan behövde han bara använda styrkontrollerna
och det kan han göra från sin stol.
Lorca har startat en kupp mot kejsaren.
Ni måste avbryta er färd hit.
- Ta er härifrån. - Jag tänker inte lämna dig.
Saru, han behöver inte vår besättning. Han dödar er alla.
Han kan ta Discovery och hela terranska flottan till vårt universum.
Inte om terranerna redan har utrotat allt liv.
De skapade en supermycelreaktor på Charon
och det förstör nätverket. När det faller sönder tar det allt liv med sig.
I samtliga universum.
Hur förhindrar vi det?
Löjtnant Stamets tror att en direktträff från våra fotontorpeder
på deras energiklot skulle orsaka en explosion stor nog
att bryta reaktorns kontakt och låta nätverket läka sig självt.
Vi kör simuleringar för att beräkna energispridningen.
Men?
De har ett inneslutningsfält runt klotet.
- Våra vapen kan inte ta sig igenom. - Låt mig sköta det.
Stanna i warp så de inte kan borda er.
Jag signalerar er när jag är på plats.
Var redo att spränga reaktorn då.
Burnham, klart slut.
- Tror du på ödet nu, mr Stamets? - Det är retoriskt, va?
Din bristande vision är en besvikelse.
Jag brukade lida av det med.
Men inget som hände mig var en slump.
Inte att hamna i en annan värld.
Inte att hitta ett skepp som kunde ta mig tillbaka.
Jag är bevis på att ödet finns.
På tal om det så har vi nått punkten
då din användbarhet understiger risken med att hålla dig vid liv.
Jag kommer ärligt talat aldrig att lita på dig.
Myceliumnätverkets levande kärna.
Det är poetisk rättvisa, inte sant? Att förintas av sin egen skapelse.
Skojar bara. Jag avskyr poesi.
Jag hör om en obehörig sändning till ett annat skepp.
Det är min Burnham.
Hej, Michael.
Att döma av din hackning är du någonstans på tredje däck.
Jag vet inte exakt var, men det spelar ingen roll.
Jag ska inte jaga rätt på dig. Du får komma till mig.
- Varför skulle jag göra det? - För du hör hemma här.
- Med dig? - I verkligheten.
Jag vet att det är svårt att se
- för du har förblindats av dina känslor. - Det enda jag förblindades av var dig.
Jag vet att du förstår att jag var tvungen att ljuga.
För att ta mig hem.
Precis som att du vet att Federationen är ett experiment dömt att misslyckas.
Barnslig idealism.
Varje art, varje val, varje åsikt kan inte vara jämställd.
Oavsett hur mycket de vill det.
De starka kommer alltid att ta makten.
Som du och jag.
Varenda levande varelse mår bättre av att veta sin plats.
Därför är det vår plikt att leda.
Som du gjorde vid dubbelstjärnan.
Stanna här.
Stanna och hjälp mig återställa fred genom styrka och ordning på rätt sätt.
Det fanns ingen som den andra du.
Vi skulle göra otroliga saker ihop.
Sen mötte jag dig.
Sanningen är att dina gåvor överträffar hennes.
Jag ser dig, Michael Burnham.
Jag ser din styrka.
Och jag erbjuder en framtid.
Det har jag sedan jag tog ombord dig på Discovery.
Ta den.
Hon dirigerade om kanalen och avlägsnade adressen.
Hon kan vara var som helst.
Hon kommer.
Hur hittade du mig?
Mitt armband gör mina livstecken ospårbara.
Detta är din fristad.
Med tanke på situationen förstod jag att du var här.
Jag borde ha vetat.
Lorca förförde dig med.
Varför tror du det?
Han sade det i högtalarna.
- Varför skulle han annars skydda dig? - Lorca tror att ödet förde mig till honom.
Men han får inte bestämma min framtid.
Jag ansvarar för min egen väg. Det gör vi alla.
- Min Philippa lärde mig det. - Detta...
...tillhörde min Michael.
Nu har Lorca tagit allt från mig.
Du förlorade en dotter.
Ett imperium.
Jag miste en kapten...
...och ett liv.
Båda mina jag förrådde båda dig.
Det ska inte få hända igen. Jag ska inte låta dig dö igen.
Så det hände mig på andra sidan.
Jag ska stoppa Lorca.
Jag förstår varför han är så förälskad.
Du övertygar mig nästan att du kan göra det.
Jag ska göra det.
För det han gjorde mot mig och alla oskyldiga som stod i hans väg.
Och för alla liv som kommer att mistas om han inte stoppas.
Idag.
Vad är din plan?
Avaktivera klotets inneslutningsfält.
Det görs från tronrummet.
Hur ska du nå dem?
Genom att ge Lorca det han vill ha.
Vi har ett problem.
Vi visste att klotet skördar exotisk energi genom att blockera nätverksflödet,
men vi visste inte att alla hoppackade mycelsporer
skapade magnetiska fält och hypergravitationsfält.
Inte ens en fotontorped räcker för att frisätta den.
Vi måste skapa en kedjereaktion. Överladda den med potentiell energi.
Vad har vi som kan skapa sådan kraft?
Vår sporskörd.
De har tillräckligt med energi att korsa galaxer.
Vi borde modifiera våra stridsspetsar.
Hur mycket av vårt lager behövs?
Allt. Vi kommer inte att kunna hoppa hem.
Vi måste komma nära för en ren träff.
Klotet är hjärtat av superstrukturen.
Jag vet inte om vi klarar oss så nära en så stor explosion.
Jag körde simuleringen.
Sköldarna är inte starka nog att skydda oss mot energin som frigörs.
Vi kommer att förbrännas.
Jag tror inte att vi överlever.
Det är välkänt...
...att min art har förmågan att känna av om döden är nära förestående.
Jag känner inte av det idag.
Jag kanske inte har alla svar.
Men jag är omringad av en grupp jag litar på.
Den bästa en kapten kan hoppas på.
Lorca utnyttjade vår idealism.
Och missta er inte, Discovery tillhör inte längre Lorca.
Hon är vår.
Och idag är hennes jungfrufärd.
Vi har en plikt. Och vi accepterar ingen förlust.
Ni har era order. Sätt igång.
Ja, kapten.
Vi har avrättat hennes herrar och högre officerare.
Besättningen svär trohet till dig.
Bra.
Jag tänkte på alla som har sagt att segern känns tom när den uppnås.
Vilka idioter de var.
Hon är här.
Michael.
Vad är detta?
Jag tänker inte låta någon mer dö, Gabriel.
Jag vet väl att om du vill göra anspråk på tronen...
...måste du avrätta kejsaren.
Är du beredd att döma Philippa till döden?
Det du sa på skytteln igår var sant.
Hon är inte min Philippa.
Så terranskt av dig.
Vi vet båda att jag har henne nu.
- Vad är det du vill förhandla om? - Det vet du nog.
I utbyte mot min besättning... erbjuder jag mig själv.
Låt dem åka så är jag din.
Som du sa, min framtid är här.
Men jag erbjuder mina tankar, inget mer.
Tills du har kommit tillrätta...
Du förstår säkert.
Ditt öde ser ut att vara att bli förrådd
av en Burnham i varje universum.
Nej.
Mitt öde är att döda dig.
Det vore ett imponerande trick.
Välkommen hem, Michael.
Kaptenen hade rätt.
- Om vad? - "Att inte acceptera en förlust."
Det kan finnas en utväg. Jag analyserade om simuleringarna.
KEJSERLIGA FLAGGSKEPPET
Om vi spränger reaktorkärnan
kommer explosionen att vara ren mycelenergi, visst?
Ja.
Men inte bara en explosion.
Enligt detta, en enorm chockvåg med.
Om vi kan hålla oss på framkanten
kan vi färdas på den tills energin aktiverar driften
- och du kan navigera oss hem. - Men...
Skeppets sköldar är inte starka nog att skydda oss.
Om inte spordriften anpassas att köras samtidigt som warpdriften.
Den resulterande warpbubblan kan ge oss ett andra skyddslager.
En sköld från smällen.
Om vi vänder på Lorcas koordinater hit borde jag kunna hitta rätt väg hem.
Och det tar oss till nära nog samma punkt i vår tidslinje.
Ett oändligt antal vägar kommer att öppnas. Det blir...
"Svårt" är ordet du söker.
Men jag accepterar ingen förlust.
Tack för din inspiration, kadett.
Informera nu kaptenen om dina fynd.
Vi ser ut att kunna ta oss hem trots allt.
Meddelande från Charon.
Det är säkert att lämna warp.
Meddelandet bär Burnhams säkerhetskod.
- Löjtnant Detmer, ta oss ur warp. - Ja, kapten.
Kapten, vi anropas.
Av Lorca, sir.
På skärmen.
Mr Saru.
Kul att se dig.
Jag är glad att jag fick chans att säga adjö till besättningen.
Du ska veta att min beundran för er var och är innerlig.
I er ser jag en formidabel grupp soldater som jag har format.
Om jag för en sekund trodde att ni kunde
avsäga er den sektlika tillgivenheten till Federationen
hade jag värvat er idag.
Vi är inte intresserade. Var är specialist Burnham?
Hon mår bra.
Ni dör inte idag för hon har valt att stå vid min sida.
Det vill jag höra från henne. Du är inte pålitlig.
Jag är där jag ska vara, Saru.
Det är min plats.
Det var allt jag behövde se.
Avfyra!
- Håll koll på inneslutningsfältet. - Ja.
Ge Rhys fritt skottläge. Kom igen nu!
Vänta.
Sluta.
- Tvinga mig inte döda dig. - Det gör du inte.
Vi hade hjälpt dig hem om du hade bett om det.
Det gör Stjärnflottan.
Det är den jag är.
- Därför dödar jag inte dig nu. - Men det gör jag.
Vi...
Vi kunde ha...
Det var en bra plan.
Burnham lyckades. Inneslutningsfältet är nere.
- Stråla tillbaka henne. - Jag kan inte låsa på henne.
Lös det fort.
Du kämpade väl.
För ett ögonblick... trodde jag att hon var tillbaka.
Lorcas trupper.
Jag köper dig tid.
Jag är en besegrad kejsare. De har sett min hals.
Jag har ingen framtid nu.
Men jag ska dö på fötterna, passande för min ställning.
Gå, Michael Burnham.
Hitta en väg hem.
Lev.
Burnham till Discovery.
- Där är hon. - Få ut henne.
Hon är ombord.
- Svart beredskap. - Ja, kapten.
Svart beredskap.
Lås vapen på skeppet.
- Terranska skeppet har låst på oss. - Nu eller aldrig, Detmer.
Vad i helvete gör de?
Är inneslutningsfältet aktivt?
- Låst på målet, kapten. - Avfyra.
Ja, sir.
- Warphastighet. Nu. - Ja, sir.
Omgivande mycelenergi växelverkar med driften.
- Tilly? - Nivåerna är bra.
- Aktivera spordriften. - Ja, kapten.
Det fungerar. Nätverket återskapas.
Värmesköldar vid max.
Banorna delar på sig för fort.
Jag vet inte vart jag ska.
Nätverket är en gåva. Det är tråden som väver livet i rymden.
Jag hittar inte ens ut.
Följ musiken, Paul.
Öppna ögonen.
Vänta. Det är gläntan i skogen.
Tack, Hugh.
Tilly...
Starta om systemet för att se var vi är.
Och när.
Vad gjorde du med mig?
Kapten, stjärnformationerna och subatomisk analys bekräftar
att vi är i vår alfakvadrant.
Men vi hoppade fram nio månader i tiden.
Mr Bryce, skicka ett meddelande till Stjärnflottan.
- Informera dem att vi är tillbaka. - Ja, kapten.
Mr Rhys, uppdatera vår taktiska karta.
- Jag måste se krigsstatus. - Ja, sir.
Kapten, vi får inget svar från Federationen på vår signal.
Inte ens ett automatiserat.
Vad innebär det?
Krigskartan är på skärmen.
Om vi ska tro kartan...
...verkar...
...klingonerna ha vunnit kriget.
Undertexter: Tomas Lundholm