EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
- Tidligere på Star Trek: Discovery: - Vi er i et parallelt univers.
Vi er ikke de første som har reist hit.
USS Defiant. Finner vi ut hvordan de kom over, kan vi dra hjem.
Hva skjuler du?
Jeg har menneskets ansikt, men på innsiden er jeg Voq, sønn av ingen.
Stamets er inne i nettverket.
Vi må sette nettverket i ham.
Hallo, Paul. Jeg håpet at du ville finne veien hit.
Han tåler ikke dette.
Hvis vi kobler ham fra nå, mister vi ham helt.
Jeg er antatt død. Du er etterlyst for drapet.
Du forsøkte å utføre et kupp. De tror at du rømte.
Kaptein Michael Burnham.
Bøyer du deg ikke for keiseren din?
Kurs bekreftet til Imperiets flaggskip, ISS Charon,
på hemmelige koordinater.
Avstand, 27 millioner km.
Aktiverer motorene til warp 1. Autopilot på.
Kommandør Saru sendte beskjed før vi dro.
Han dekrypterte informasjonen vi ga ham om Defiant.
Filen er redigert.
Det står noe om hvordan Defiant kom seg hit.
Et fenomen kalt "fasegrenseflate-rom". Men nøyaktig hvor det er, er strøket ut.
Vi må finne den originale rapporten.
Finnes det et arkiv, så er det i Imperiepalasset,
som heldigvis er hvor vi er på vei.
Det glasset er halvfullt.
Jeg fremstilte et smertestillende middel, slik du ba om.
- Det bør hjelpe med lidelseskabinettene. - Takk.
Skaff informasjonen vi trenger om Defiant,
og så finner du en vei ut. Det vet jeg at du klarer.
Jeg trenger deg, Burnham. Du trenger deg selv.
Hva er du redd for?
- Georgiou. - Du mener keiser Georgiou.
Logisk sett vet jeg at hun ikke er kvinnen jeg svek.
- Men dette føles som oppgjørets time. - Din Georgiou er død.
Et spøkelse.
Har du aldri vært redd for et spøkelse?
Warpmotorer slått av.
Imperiepalassets ytre forsvarslinje oppdaget.
ISS Shenzhous fergefartøy bekreftet.
Dere har blitt gitt tilgang til Charon.
Du sa at han var blitt bedre.
Etter at vi startet sporeterapi,
har Stamets' hjerneaktivitet økt på alle målinger.
Glukose-og oksygenopptak har økt betydelig,
betabølger og infralave bølger er over normalen, og...
Det er subjektivt, men han ser bedre ut. Se på huden. Duggfrisk.
Jeg beundrer optimismen. Men la oss være ærlige, han er i koma.
Behandlingen skulle bygge bro til bevisstheten.
Noe skjer i hodet hans. Vi må la det skje.
Det må skje mye raskere hvis han skal få oss hjem.
Defiant-mappen hjalp lite.
Finner ikke kapteinen og Burnham koordinatene
som sier hvor Defiant krysset over,
så er sporemotorene vårt eneste håp.
Og vi kan ikke bruke dem så lenge Stamets' tilstand er som den er.
Kommandør Saru, nødssituasjon. Kom til sykestua.
Oppfattet.
Kjemp videre.
Fiks ham.
Er du der, løytnant?
Er du der?
Hva er dette? Er jeg død? Er dette livet etter døden?
Er du en slags narsissistisk Virgil som fører meg til min straff?
Ja, Paul. Du tok feil om alt.
Gud finnes, og hun er fryktelig sint på deg.
Der lurte jeg deg! Ikke benekt det!
Du skulle sett ansiktet ditt. Ansiktet vårt.
En klassiker.
Så Gud finnes ikke?
Tja, du lever fortsatt, så hvem vet?
Men hvis ikke jeg er død, hvem er du?
Deg. I mitt univers.
Hyggelig å møte deg.
- Dette er skipet mitt. - Nei, du er fortsatt i mycelnettverket.
Men det vet hva som er kjent og kjært for deg.
Kroppen din er fortsatt på Discovery. Men hjerneenergien din har tatt en omvei.
- Interessant. Hvordan endte du opp her? - Jeg er også astromykolog.
Jeg utførte eksperimenter på keiserens palass-skip.
Et uhell skjedde, og bevisstheten min endte opp her.
Vi deler visst skjebne.
Slik jeg forstår det, ligger kroppen min katatonisk om bord skipet mitt.
Jeg begynte å miste håp helt til du brukte mycelveien for første gang.
Jeg sporet ferdene dine. Jeg har prøvd å få kontakt,
men har ikke klart å sende mer enn små glimt.
- Bilder fra mitt univers. - Det forklarer det jeg har sett.
Syn av et palass, Tilly som kaptein.
Jeg trodde jeg mistet forstanden, men det var bare deg.
- Hvor er døra ut? - Det er din jobb.
- Du er navigatøren. Led oss ut. - Vi går til laben.
Kanskje den er der. Hva var det?
Det er noe galt med nettverket.
Ikke la det ta deg. Jeg gikk meg vill i flere dager.
Maskinrommet er denne veien.
Kom.
Fienden er her.
Den veien.
Velkommen til vår utvei.
Imperiets adel. Privilegerte gjester.
Hill Hennes Keiserlige Majestet. Mor av Fedrelandet.
Overherre av Vulcan. Dominus av Qo'noS. Regina Andor.
Hill deg, keiser Philippa Georgiou Augustus Iaponius Centarius.
Hill deg, keiser.
Keiser, dette er...
...kaptein Michael Burnham fra ISS Shenzhou.
Kaptein Burnham.
Et ansikt jeg aldri trodde jeg skulle få se igjen.
Velg en.
Du burde vite hva man ser etter i en kelpien.
Den der.
Gå.
- Du har med en gave? - Kaptein Gabriel Lorca.
Her for å motta keiserens straff.
På høy tid.
Tror du jeg bøyer meg for deg? Jeg bøyer meg ikke.
Du skal leve et langt liv, Gabriel.
Og hvert eneste øyeblikk skal tilbringes i våre lidelseskabinett.
En rettferdig pris å betale for ambisjonene dine.
Ta ham til Arrest C. Kun det beste for vår nye gjest.
Du kunne ha dødd i jakten på den forræderen.
Jeg...
...er så glad for at det ikke skjedde.
La henne få hvile. Levér henne til meg innen middagstid.
Ja, keiser.
Vi har mye å diskutere.
Alt skal bli som før.
Kjære datter.
Skitne mennesker! La meg dø!
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre. Han har skadet en bioseng.
- Dop ham. - Det er gjort.
Jeg skal drepe dere alle i T'Kuvmas navn!
Ja, det er klingonsk.
Burnham sa at han hevdet å være klingon. Hvordan er det mulig?
Kromosomsettet stemmer overens med Ash Tylers.
Men hjernesignalene er svært uvanlige.
Med mindre noen kan si hvordan de la en klingon i ham,
- så kan han ikke behandles. - Kommandør...
Kommandør...
Burnham. Er hun i orden?
- Ja. - Bra.
Saru.
Hjelp meg. Vær så snill.
Gi ham en ny dose. Nå.
Maten smaker nydelig.
Ingen lager like god kelpien som imperiekokken.
Her. Ta min trusselknute.
Du fortjener noe godt.
- Du er så sjenerøs. - Så hvorfor dro du fra meg?
Jeg ga deg alt.
Førsteklasses utdannelse. Mer rikdom enn kan tenkes.
- Sågar et skip. - Mitt lederskap var fortjent.
Du nølte med å bruke det på Harlak.
De rebellene kunne ha rømt. Jeg måtte likvidere dem selv.
- Jeg hadde kontroll. - Du har blitt svak.
Og du har blitt ond.
Savner du meg, så si det.
- Hvis ikke, la meg være i fred. - Du var død.
Lorcas menn er overalt, selv her.
Hadde du visst noe, ville de visst det.
Jeg hadde ikke kunnet overfalt ham slik jeg gjorde.
Jeg var aldri sikker på når du løy for meg.
Heldigvis...
...vet jeg det nå.
Du prøvde alltid å narre meg, Michael. Selv som barn. Hvorfor?
Fordi du mistet foreldrene dine? Fordi jeg var opptatt av Imperiet?
Eller er du bare slik?
Hvorfor ble du aldri fornøyd?
Jeg visste at du samarbeidet med Lorca...
...og planla å drepe meg for å ta tronen min.
Hvorfor kom dere to tilbake hit?
Vær så snill, Philippa.
Du kaller meg Philippa?
Det er ikke så lenge siden du kalte meg "mor".
Vakter.
Ta henne til tronsalen. Samle rådet.
Hun skal henrettes av meg for landsforræderi.
For å finne en utvei, hjelper det å vite hvor Discovery kom inn,
så vi vet hvor vi er.
Når jeg vet det, kan vi jakte på beste vei ut.
Hva?
Vi mangler de siste koordinatene.
- Si hvorfor du ikke er ubrukelig. - Hvorfor klorer du deg?
Det er ikke noe.
Fint å se at jeg ikke kan lyve på noe plan.
Er det... Armillaria ostoyae?
Det er nettverket. Det tar over.
- Jeg har vært her for lenge. - Paul?
Hugh?
- Så du ham? - Hvem?
Han var her. Det betyr at han også er fanget.
Nei. Hvis ikke du fokuserer på denne oppgaven,
går du deg vill, og da unnslipper vi aldri. Stopp!
Kaptein Michael Burnham.
Vi har dømt deg til døden
for forbrytelser mot Jordboer-tronen.
Har du noen siste ord før vi gir deg vår straff?
I det minste viser du mot.
Jeg er glad i deg, Michael.
Jeg ville aldri gitt noen andre i Imperiet en rask død.
Du er ikke glad i meg. Du kjenner meg ikke.
Du og jeg møttes for første gang i dag.
Jeg er Michael Burnham, men ikke din Michael Burnham.
Jeg er fra et annet univers.
Jeg har bevis.
I lomma.
Lord Eling, hent beviset.
Ja, keiser.
Den metallbiten inneholder kvanteavviket fra min verden.
Det er en hårfin forskjell, men den kan ikke forfalskes.
Den tilhørte min kaptein.
Den var din.
Vårt bånd er sterkt nok til å finnes i flere univers.
SKANNER...
KVANTEAVVIK FUNNET
For et kuriøst konsept.
Parallelle univers.
- Kan du holde en hemmelighet, Eling? - Ja, keiser.
Bra. Rydd opp her.
Aldri si et ord om dette, så blir du guvernør av Andor.
Ja, keiser.
Denne er fra Føderasjonen av forente planeter.
Og det er visst du også.
Hva vil du ha?
Løytnant Tyler lider. Han tror at han er klingon.
Da har han våknet.
Jeg vet ikke hva dere hadde planlagt, men det var da ikke dette?
- Du må hjelpe ham. - Det er ingenting å hjelpe.
Under den mannens underlegne kropp bor en hengiven kriger
som har ofret alt, og som er T'Kuvmas utvalgte arving.
Han skal lyse veien for sin rase. Han skal vinne denne krigen.
Du har visst ikke hørt det. Discovery havnet i et parallelt univers.
Her er krigen over, og dere tapte.
- Løgn. - Skulle ønske det.
Men krigen og dine utspekulerte planer er ubetydelige nå.
Alt som gjenstår, er lidelsen til et individ jeg tror du bryr deg om.
Jeg vet ikke hvor din Voq slutter og vår Tyler begynner,
men de er begge i fare.
Spørsmålet er: Skal du lette smerten deres?
Den du kaller Tyler ble fanget i Slaget ved dobbeltstjernene.
Vi høstet DNA-et hans, gjenoppbygget bevisstheten hans
og skapte en ny hukommelse.
Vi modifiserte Voq inn i et skall som fremstår menneskelig.
Vi podet hans psyke til Tylers.
Og ved å gjøre det, har Voq gitt sin kropp og sjel for vår ideologi.
Hvis han lider, la det så være.
Han aksepterte den lidelsen for å slå fienden.
Sånn er det å være soldat.
Sånn er det i krig.
Hugh?
Hei.
Visste ikke om du ville komme. De andre gangene jeg lokket
med middag, vin...
Er du også fanget i nettverket?
Nei.
Jeg er ikke mer.
"Er ikke mer"?
Så du vet det ikke? Paul, jeg er lei for det.
Men jeg døde.
Du har ingen grunn til å holde kapteinen. Han må ikke lide for din Lorcas synder.
Kapteinen liker kanskje ikke hvor han er, men det gjør jeg, enn så lenge.
Mitt skip og mannskap havnet her ved et uhell. Vi vil bare hjem.
- Men vi trenger din hjelp. - Dere er inntrengere fra en ukjent hær.
Hvorfor i all verden burde jeg hjelpe deg?
Fordi du er glad i Burnham, tross hennes svik.
Dere er farlige.
Føderasjonen.
Jeg kjenner til det fra mappen om Defiant.
Det er en grunn til at den er hemmeligstemplet.
"Likeverd, frihet, samarbeid."
Hjørnesteiner for vellykkede kulturer.
Vrangforestillinger jordboere ble kvitt.
Skadelige idealer som mater opprør.
Jeg nekter å la dere smitte oss igjen.
Vi trenger tilgang til den fjernede informasjonen.
Så vi kan dra hjem. Få den, så er du kvitt oss for alltid.
Dokumentene hjelper deg ikke.
Defiant kom over via fasegrenseflate-rommet,
som ikke bare førte til et tidsavvik,
men også ruinerende kognitive bivirkninger på hele mannskapet.
De ble gale.
De rev hverandre i filler.
Det overrasker at det samme ikke skjedde med dere.
- Vi ankom på en annen måte. - Hvilken?
En motorfeil.
Warpmotor bryter ikke barrierene mellom universer.
Hva gir skipet ditt fremdrift?
Skipet hoppet via sin forskyvningsaktiverte sporemotor.
Jeg vil se den teknologien.
Vi kan bytte: Plantegningene av motoren mot frihet.
Hvordan vet jeg at du lar oss gå?
- Hadde din Georgiou ære? - Absolutt.
Da har du ingen grunn til å tro at ikke jeg også har det.
Tyler brøt seg fri.
Dette er det han gjorde.
Han er for voldelig for sykestua. Ingen av våre leger kan hjelpe ham.
Jeg ber deg en siste gang.
Kan du?
Nei.
Aktivér.
Du har avgjort denne skapningens grusomme skjebne.
Menneske mot klingon i én kropp.
Det er krig.
Det kan fikses.
Men bare jeg får pleie ham.
Kaptein.
- Jeg tar det herfra. - Ja, kaptein.
Si meg, Gabriel, hvor har du gjemt deg etter Buran ble sprengt i filler?
- Med venner. - Hvilke venner har du igjen?
Keiseren arresterte alle de som støttet deg.
Vi måtte fylle hele fergehangaren med lidelseskabinett.
Men her står vi, bare oss to.
- Begynner å bli personlig, synes jeg. - Det er personlig.
Hun var søstera mi.
Dette er DNA fra en comtaxisk parasitt fra Tonnata VII.
Det reagerer ille med vårt.
Innrøm det du gjorde.
Ellers?
Gabriel?
- Du lever. Jeg trodde de løy. - Opp med haka.
De spurte oss om du virkelig var død, og jeg sa nei.
Jeg sa nei fordi jeg ville tro.
- Hva har du å si? - Om hva?
- Søstera mi. - Jeg hadde mange kvinner.
- Det er bra å være kaptein. - Si navnet hennes.
Si navnet hennes, så lar jeg vennen din leve.
Si det.
Vær så snill.
Hold ham utenfor. Dette er mellom meg og deg.
Når jeg ser deg, ser jeg ikke mennesket.
Jeg ser krigeren...
...som ofret alt for sitt folk.
Kahless, gi meg lys.
Far, gi meg visdom.
Mor, gi meg drikke.
Bror, gi meg styrke.
Søster, gi meg familie.
Jeg så deg dø.
Jeg så Tyler drepe deg.
Jeg holdt liket ditt i armene mine. Jeg trodde det var en drøm.
Jeg skulle ønske det.
Jeg husker at du holdt rundt meg.
- Du fikk meg til å føle meg trygg. - Stamets, kom. Dette stedet er kvikksand.
- Drar vi ikke, dør vi. - Datamaskin, spill en kasseelian-opera.
Arien han elsker. Den jeg hater.
- Dette endrer ikke noe. - Jeg vil ikke endre noe.
Jeg vil det skal være som før.
La det være som før.
- Dette er perfekt. - Jeg elsket denne tiden med deg.
Jeg sa ikke ofte nok at jeg elsket deg.
Du viste det...
...hele tiden.
Fortell om dagen din.
Den vær fæl. Partneren min er død. Mitt livs arbeid er bortkastet.
Det jeg syntes var vakkert er fiendtlig, og mycelnettverket er et helvete.
Nei, Paul. Du hadde rett.
Nettverket er en gave. En tråd som knytter alt liv sammen.
- Men det står i fare. - Ja, vi er i fare.
Det fortærer meg. Den andre meg.
Den andre deg fortjener det. Han utnyttet nettverket for profitt.
Det var han som ødela det. Jeg måtte advare deg.
Skaden sprer seg. Til slutt blir alt, overalt, utryddet.
- Redd oss ved å redde nettverket. - Hvordan? Jeg finner ikke veien ut.
Du ligger i koma på Discovery.
Den letteste veien hjem er å åpne øynene dine.
Jeg vil ikke ta farvel.
Det er aldri farvel.
Er det ikke det du har prøvd å lære oss? Ingenting her forsvinner.
Jeg tror på deg, Paul.
Jeg elsker deg.
Følg musikken, Paul. Se etter lysningen i skogen.
Åpne øynene dine.
Jeg er tilbake.
Han klarte det.
Oi... Løytnant, du er tilbake. Han er tilbake.
Og han drar. Jeg tror ikke det er så lurt.
- Det har skjedd noen ting. - Jeg vet om Hugh.
Men du må bli med meg.
Vi er for sene.
Sykdommen har spredd seg til lageret vårt.
Ikke bli fornærmet, men det er Lorca som burde be om dette møtet.
Tro meg, jeg er enig, men han er fengslet.
- Han avhenger av at du kommer. - Oppfattet.
Jeg sender deg koordinatene.
- Sees snart. - Typisk Føderasjonen.
De ville aldri ha forlatt deg og kapteinen din.
Regler å leve etter.
Regler å dø etter.
Søstera mi elsket deg. Si navnet hennes og be om tilgivelse.
Jeg må se kapteinen.
Han overlever ikke mye lenger. Han lider.
La ham lide. Hvis vårt bånd krysser universer,
gjør hans svik det samme.
Den Lorca jeg kjente, var min høyre hånd.
Jeg ga ham Imperiets viktigste oppdrag.
Jeg ga ham deg.
- Jeg forstår ikke. - Da jeg adopterte deg, fikk du en mor.
Men tross min konstante veiledning og omsorg, så manglet du noe.
Du så en far i Lorca.
Helt til du ble voksen, og det utviklet seg.
- Sier du at jeg og Lorca...? - Han formet deg.
Han valgte deg.
Jeg valgte deg. Men ikke av de grunnene du tror.
Han sa at skjebnen brakte dere sammen.
Et annet univers, men de samme menneskene fant hverandre.
Beviser ikke det at skjebnen fins, så vet ikke jeg.
Han sa at han ville krysse tid og rom for å ta det som var hans.
De 133 hoppene må ha gitt oss det vi manglet.
Et særdeles heldig sammentreff.
Du er lyssensitiv.
Kun sammenlignet med en fra ditt univers.
Det er den eneste biologiske forskjellen på våre to raser.
Ikke våg å dø, din syke jævel.
Han trengte meg. Du ville ikke sluppet ham om bord.
Du må leve, ellers dreper de meg.
Du har rett.
Han trengte meg for å ta deg.
Dette var ikke et uhell. Min "kaptein" er ikke fra mitt univers.
Han er fra ditt.
Ava.
Søstera di het Ava.
Og jeg likte henne, men du vet, jeg traff noen bedre.
Tekst: Lise McKay