ДИВОВИЖНІ ІСТОРІЇ
ДИНОМЕН ТА ВОЛЬТ
Я – розплата. Я – ніч. Я – Бетмен.
ГЕЛОВІН БУДЕ ЗАЧОТНИЙ! ГОТОВИЙ?!?!
Я – те, що потрібне Ґотему.
Обережно.
Що це в біса на ньому?
Він Бетмен. Цього тижня Геловін, тату.
Гарно виглядаєш.
А він не завеликий для такого?
Я тебе прошу.
Знаєш, тату, дивись на це як на нову можливість.
Ну знаєш, побути з нами, не працювати.
Побути трохи з онуками, з родиною. Ми про тебе потурбуємося.
Про мене не треба турбуватися, Майкле.
Та ну, тату. Це ж не обов'язково погано.
Це може стати новим початком.
А я придбав усе обладнання, яке порадила тренерка.
Вона приїде завтра, й почнете реабілітацію.
- Саме так я кажу пацієнтам... - Ти гастроентеролог.
Усе одно мушу щось їм казати.
Добре. Ми приготували тобі кімнату Дилана.
А малий де спатиме?
Нагорі, з Брайсом.
А ми тут далі по коридору, якби вам уночі щось знадобилося.
Гадаю, я дам собі раду з шістьма годинами сну.
Це будуть найкращі шість годин моєї доби.
А знаєте, Джо,
як раптом захочете побалакати про те, як ви почуваєтесь, я до ваших послуг.
У своїй практиці
я консультувала чимало пацієнтів із проблем старіння
та смутку, який їм товаришує.
Та нема ніякого смутку.
О, ні. Так.
Просто кажу, що це природно, знаєте, якщо з'являється відчуття втрати...
Та й утрати немає.
Що ж, я тут, якщо схочете поговорити.
КОНВУЛЬСЕР Е-МЕН
Любиш комікси, га?
Ти... Тобі вже краще?
Через годину? Ні.
Можеш собі читати будь-які комікси, які схочеш.
Це я намалював.
Ти намалював Бетмена?
Ні. Намагаюся намалювати власний.
Хочу бути, як Ніл Адамс. Який створив Бетмена.
- Я хочу побути сам, малий. - Так. Так, звісно.
Якщо щось буде потрібно, поклич.
Я мушу час від часу заходити його годувати, але звісно.
Вибачте.
- Господи, Диле. Постукати не міг? - Вибачте.
Тобі чогось треба?
Чому дід такий гад?
Не знаю. Старий уже.
А ми можемо це обговорити якось іншим разом?
Ой, так. Вибачте.
Що ти робиш?
Мама сказала, я спатиму тут.
ДІД УКРАВ У МЕНЕ КІМНАТУ. ЛАЖА.
Чому ти не в кімнаті Брайса?
Мені тут більше подобається.
- Слухай, я знаю. Дідусь буває трохи... - Злим.
- Ну... - Тату, він просто злий.
Ну...
Послухай, його життя було інакше.
Його тато помер молодим. Він мусив бути стійким.
Тож не знаю. Може, варто нам зробити йому поблажку.
- Гаразд? - Гаразд.
Добре. Довго не сиди, приятелю.
- Добраніч. - І тобі. Я тебе люблю.
Добре. То на чому ми зупинилися? Дайте гляну, чи піднімаєте ви ногу.
Добре. Усе гаразд.
У мене теж пацієнти. І то важливі.
Я не кажу, що твої не важливі, лише що мої не менш важливі.
На 15:00 у мене пацієнт із заворотом кишок.
Яка гидота, тату.
Вибач, Брайсе, цим я заробляю на життя. Ці кишки оплатили твою машину.
Гей, забереш Дилана зі школи?
- А він почекає до кінця тренування? - Це ж 18:30.
- Дилане, пристосовуйся. - Припини. Я його заберу.
Чим іще мені тут зайнятися? Дайте мені ключі.
Тату, не думаю, що тобі можна за кермо.
Можна, Майкле. Це ліва нога.
Гей, Брейді. Ти отримав мої смски? Почнемо у тебе чи в мене?
Власне, Дилане, я тут подумав.
Цього року у мене, певне, плани.
Ти про що?
Ми ж завжди проводимо Геловін разом. Від дитсадка.
Та знаю. Але цього року я надумав піти на танці.
Танці? На Геловін? Що ти таке кажеш?
- Просто... - Привіт, Брейді.
Привіт. Секундочку.
Добре.
Вибач, Дилане. Не цього року, але...
До зустрічі.
Гей, Має, зачекай.
Так, до зустрічі.
ТАНЦІ НА ГЕЛОВІН
Хлопці, я повернувся.
- Привіт, Джо! - Як ся маєш?
Привіт, як справи...
Френку, пильнуй пальці, бо відріжеш.
- Привіт, Джо. - Кенні.
Хотів зайти тебе провідати. Нащо ти сюди перся?
На мене чекає чек.
Гадаєте, я вам його залишу, сучі ви діти?
Я серйозно, Джо. Допомога не потрібна?
Не потрібна мені допомога, Кенні. Не потрібна.
- Ленсе. - Джо.
Не хвилюйся. Лікар каже, за шість тижнів я повернуся.
Навіть не думай наймати мені заміну.
Притримай коней, Джо.
Ти ж три дні як вийшов з операційної?
Чотири. Але мені кращає. І покращає ще більше.
Слухай, я хотів відіслати це поштою.
Та якщо ти вже тут...
Це твоя профспілкова угода.
А це тут до чого?
Тут твій пенсійний план. Ти працював у нас 45 років, Джо.
У тебе гарантована пенсія.
При такому соцзахисті тобі й не треба було працювати. Розумієш?
Що ти кажеш, Ленсе? Хочеш, щоб я йшов на пенсію?
Тут першокласні умови, Джо.
Я не піду на пенсію. Моє місце тут. Це моя майстерня.
Я тут довше за тебе.
- Я тут найкращий працівник. - Я не заперечую, що ти ним був.
Тобто як це – «був»? Є. Мені з дня у день кращає.
Слухай, у нас тепер чимало серйозних контрактів.
У нас є ресторани, готелі, і доводиться вкладатися у стислі терміни.
Усі наші робітники повинні працювати.
Побачимо.
Послухай. Ну ж бо. Не мордуй себе, Джо.
Ми всі знаємо, що настав час...
Слухай, це стається й з іншими.
- Я таке бачив. - Я не інші. Я повернусь.
Ні, не повернешся.
Так, кажу це як друг. Ясно, Джо?
Ти приймеш цей пенсійний план зараз
або ж через шість тижнів, та ми обидва знаємо, що приймеш.
Я думав, ти забув.
Ні, мусив з дечим розібратися в майстерні.
То як минув день?
Чудово.
Чудово. Пристібайся.
Ненавиджу середню школу. Лажова якась.
Ненавидиш середню школу? Я б усе віддав, щоб туди повернутись.
- Я був капітаном футбольної команди... - То ти був популярний.
Популярний? Це применшення. Я був легендою.
- Справді? - Еге ж.
У ніч після випускного
я підмовив футбольну команду висадити директорове авто на дах.
- На дах? - Так!
- Що? - Ну, не все цілком.
Спершу довелося розібрати, і...
Та яка різниця як.
Після танців
усі вийшли, а ми стояли на даху.
Футбольна команда, автівка директора Муна та я. Епічно.
На кожній зустрічі випускників це згадують.
То щоб стати популярним,
я мушу стати капітаном футбольної команди та висадити авто на дах.
Зрозуміло.
То в чому клопіт? У тебе немає друзів?
Та наче є один. Брейді.
Але останнім часом він, здається, уже не дуже хоче зі мною дружити.
То пішов він до бісової матері.
Пристебнись, будь ласка.
Гей, це тобі, дідусю.
Певне, якесь спортивне обладнання від твого батька.
Він із цим вдаряється у крайнощі.
Написано, що від «Вем Комікс».
Що ти сказав?
Що це?
«ВЕМ КОМІКС» КЛОНДАЙК 5-0173 ДЖО ГАРРІС
Подивімося.
«Диномен».
Я замовив це, як був малий. Не розумію.
Може, на пошті загубилося.
На 60 років?
Я замовив це з обкладинки комікса, а воно так і не прийшло.
Кілька місяців діставав маму, щоб повернула мені 50 центів.
Стривай. Ти теж любив комікси?
Колись любив.
Це якась дурня. Напевно, жарт.
Мабуть, це робота Кенні з майстерні. Авжеж.
А що ти зробив із коміксами?
Мабуть, віддав твоєму татові.
Він ніколи нічого не викидає.
НЕЙМОВІРНІ КАЗКИ ДИНОМЕН
А що це за історія про Диномена?
Він був шахтарем, як мій тато. Певне, тому я його і вподобав.
Якось він працював під землею,
динамітна шашка вибухнула та забила три радіоактивні камені у його перстень.
БАБАХ!
Кожен камінь має особливу властивість. Сила, швидкість та вміння літати.
І як працюють ці властивості?
Ти про що?
Ну, це чужопланетне каміння, яке міняє його метаболізм?
Чи воно чарівне?
Навіщо ти шукаєш усьому пояснення?
Твоє покоління хоче пояснити все.
Що в біса з вами таке?
Вибач.
А це хто?
Це Вольт, головний ворог Диномена.
Диномен урятував село Вольта в Румунії від метеорита.
Розбив його перснем. Але один уламок зруйнував будинок
та вбив там чоловіка й жінку, а їхній син саме грався надворі.
Хлопчик заприсягся помститися Диномену.
Він відшукав усі уламки метеорита,
які увібрали силу Диноменового персня та почали світитися.
Вольт помітив світіння та зрозумів, що теж зможе заволодіти цією силою.
З тих уламків він сконструював собі шолома.
Отже, герой створив лиходія.
Досить типова історія.
Маєш рацію.
Можна було якось закрутити. Мої історії були барвистіші.
Стривай. Що означає «твої історії»?
Ага. Я свого часу кілька написав.
Справді? Я теж пишу.
А чому ти припинив?
Не можна все життя гратися в супергероїв, малий.
- Стривай, дідусю. - Отак...
Він з'являється, коли є потреба, так? А з'явився зараз. Бо в тебе є потреба.
Мусиш спробувати.
Сам спробуй. Надягни. Поміряй.
Завеликий. Мусиш сам поміряти. Думаю, це для тебе. Ну ж бо, заради мене.
Давай сюди.
Нічого ж собі, мій розмір.
Ага.
- Що таке? - Нічого.
Бачиш? Це просто сміття. Іграшка.
Що?
Стривай. Дідусю.
Я кажу лише, що іграшки не з'являються нізвідки через 60 років.
Спробуй. Удар по груші.
Жартуєш? Ти ж насправді не віриш у чари, га?
Я бачив світіння. Хіба не так він працює?
Так. Але я замовив його у видавця коміксів. Це шматок пластику.
І ми зробимо з ним те, що давно слід було зробити.
Викинемо у смітник.
Суче плем'я, не можу зняти.
- Гей, дідусю. Прошу, припини. - Гадаю, мої бета-блокатори...
- Будь ласка. - Припини. Все. Припини! Прошу, припини.
Я знаю, усе йде не так,
але це не вихід – вірити у всякі дурниці.
Це не дурниця.
Сучий... Чорт забирай.
САЙКОЛОДЖІ ТУДЕЙ СТАРІННЯ Й АГРЕСИВНА ПОВЕДІНКА
Гей, ти куди?
Дилане! Іди вмийся. Уже майже час вечеряти.
Привіт.
Не схоже на індійську кухню.
Так, я передумав. Захотілося чогось нового.
«Нове» означає «заразити родину новим видом стьожкового черва»?
Це бургери. З ними все гаразд.
Бургери, які щойно викривали у «Таймс»,
бо в те м'ясо напхали бозна-чого, тільки не м'яса.
Це його улюблені, ясно?
То ось що це таке.
Прошу, тільки не аналізуй мене.
Ненавиджу, як він на тебе діє.
Ніяк він на мене не діє.
Навіть не знає про вечерю.
Ти завжди намагаєшся його вразити.
Ходиш, як по сирих яйцях, щоб він не прискіпувався, а він це й так робить.
А тоді тобі незручно. Як оце зараз.
Не купив індійської їжі,
бо переживав, що татко бурчатиме,
що ми надто зарозумілі, аби їсти просту американську їжу.
Я просто тебе захищаю.
Стільки робимо для твого батька, а він не дуже і вдячний.
Побачиш. Цей жест багато змінить. Правда?
Він, можливо, навіть подякує.
Я б цілий місяць щодня їла ті бургери,
якби твій батько хоч раз подякував.
- Де Дилан? - Вирішив повечеряти у вітальні.
Брайсе, облиш м'яч. Ми ж їмо.
Тренер наказав ніколи не випускати його з рук.
Я певен, це в переносному значенні.
Гарна цяцька, дідусю.
Та нічого такого.
О, тату, поки я не забув, вгадай, хто мені сьогодні дзвонив.
- Хто? - Ленс.
Вони там говорили, як цінують роботу,
яку ти робив усі ці роки. Вочевидь, щоб це вшанувати,
вони запропонували тобі досить щедрий пенсійний план?
Чудово. Прийму його через 20 років.
Що ж, добре.
Гадаю, ти міг би подумати про це трішки раніше.
Що ти маєш на увазі?
Нічого. Просто сам знаєш, ти віддавав їм увесь свій час 45 років.
Ти заробив собі цю пенсію.
Не віриш, що я зможу повернутися?
Цього я не кажу.
Ого. Яка вдячність батькові, який у тебе вірив.
Добре.
Справді?
А це не ви називали медуніверситет табором для всезнайок?
Так і є. Це ж там ви познайомилися?
Агов, Дилане! Ходи посидь трохи з нами.
Джо, Майк лише турбується про вас. І він довіряє Ленсу.
Ленс найкраще знає
деталі про всі нові проєкти, що надходять.
Якщо він хвилюється за вас там,
ми не дозволимо вам повернутися на роботу, бо ви...
Не дозволите?
Так. Якщо чесно, у вашому віці...
У моєму віці? Ти не настільки молодша. Не забувай.
Тату. Припини. Дихай.
Ми лише намагаємося змусити тебе реалістично дивитися в майбутнє.
Завдяки мені ми отримуємо великі замовлення.
Мені завдячують усіма цими контрактами.
- Завдяки мені... - Діду!
ми возимо меблі в інші штати.
А тепер завдяки Ленсу.
- Робив власними руками. - Перстень.
Робив їх усе життя.
- Може, те життя скінчилося. - Брайсе, м'яч.
Моє життя не скінчилося!
Повинне бути якесь пояснення.
Так, що він справжній. Ти сам бачив, як він сяє.
Малий, цей камінь не блискучий, як і жарти твого тата.
Так, зараз. Але раніше?
Хіба ти не почуваєшся інакше? Сильним? Абощо?
Давай, просто спробуй. Розбий щось.
Нє.
Давай. Ти ж сам казав.
Сила Диномена з'являлася лише, коли він її потребував.
А ти її точно потребував, бо розсердився на маму з татом.
- Це було через твій гнів. - Нє, це було б божевілля.
Справді? Чи ти просто боїшся перевірити, чи ти дужий?
Мабуть, він таки розумніший за тебе, бо ти ледве школу закінчив,
а він дійшов аж до медуніверситету.
Ти просто неосвічений...
Сучий сину.
Я мав рацію.
Ти маєш рацію.
Дідусю, ти супергерой. Боже... Ти справді супергерой!
От дідько!
Матір Божа.
А як коліно?
Круто.
Пам'ятайте, хлопці. Це чорний горіх.
Згинайте коліна та пильнуйте спини.
Кенні, це слід відправити до вівторка.
Зрозумів.
Джо. Слухай, я радий, що родина тебе переконала.
Ні. Тобі не можна, Джо.
- Лікар повинен... - Що ти робиш?
Це зобов'язання.
Мені починати, Ленсе?
Що за...
Гей, Брейді. Брейді. Я знайшов дещо таке круте. Ти не повіриш.
А ми можемо... поговорити згодом?
Добре.
Це він?
Я?
Що?
- Я все поясню. - Гей, Бетмене.
Тато вперся рогом, коли мені приходити додому.
Можете з Робіном надавати йому по дупі?
Джессі, не чіпляйся. Він просто носить костюм.
Костюмний Дилан. Гарно звучить. Еге ж?
Гей, ти куди?
Можемо влаштувати вечірку. Костюмовану. Можеш бути Диво-жінкою.
Дилане, стривай. Вибач.
Ми з компанією тут на днях зависали,
і я зробив групове селфі.
І вже хотів запостити,
аж тут вони помітили мій фотострім та знімок, який ти мені прислав.
Де я в костюмі.
Так. Я сказав їм, що ти мій давній друг, який любить...
Переодягатися.
- Їм це видалося кумедним. - Та невже!
- Дилане, я... - Чому ти їх не зупинив?
Не розповів, наприклад,
як минулого року переодягся у Венома та вважав, що це круто?
Ти з мене сміявся.
- Чувак. - Іди собі.
Вибач.
- Підхід. Так, так. - Привіт.
Привіт, тату.
До речі, щось сталося з фізіотерапевтом у гаражі?
Стіл розбитий нанівець.
Так. Вона поклала на нього гирі. Він розвалився.
Слабка конструкція. Ось що я тобі скажу.
Справді? Як ти сьогодні почуваєшся?
Власне, фантастично.
Фантастично. Відучора просто гігантський крок уперед. Добре.
Я просто від лікаря. Він підтвердив моє повне одужання.
Що?
Може, надалі думатимеш, перш ніж сумніватися в мені.
Завтра повертаюся на роботу.
Що? Але ж це неможливо.
А однак можливо.
Щобільше, я заберуся тобі з очей за...
шість днів, а не шість тижнів.
Де Дилан?
У своїй кімнаті. Тобто твоїй.
Он там.
Дилане, друже, був би ти там. Шкода, що ти цього не бачив.
Що з тобою? Ти... Чому ти такий засмучений?
Я чудик.
«Чудик»?
Дивись.
Хто це?
Просто подивись.
ДИДЖИДРОМ – КОСТЮМНИЙ ДИЛАН!
Тебе обізвали Костюмним Диланом. Розумію. Гаразд.
Дилане, якби я міг зняти персня, я б віддав його тобі.
Ти б показав йому, де раки зимують. Та я не можу його зняти.
Але якби я якось міг тобі допомогти, я б це зробив.
Власне... може, і зможеш.
Що?
Давай висадимо на дах директорове авто. Ти легко туди залізеш.
А я буду там і присвою славу собі.
Послухай. Коли я був малий, ми не висаджували автівки на дах.
Ми підняли її та віднесли трохи далі по кварталу.
Директор здивувався. Я перебільшив, чесно.
Ми могли б зробити це зараз. Я стану справжньою легендою.
Ніхто не знатиме, як я це зробив.
Не думаю, що тобі варто перейматися тими школярами.
То лузери. І виростуть лузерами.
Хочеш назбирати цукерок – ідеш по цукерки.
Ну знаєш, просто йдеш. І набираєш собі цукерок.
Це не зовсім те саме.
Мабуть, таки ні.
Гаразд, слухай.
Я знаю, що, коли я засмучуюся, то не хочу нікого бачити,
тож залишу тебе на самоті.
Стривай.
Маєш рацію.
Справді?
Так. Мені не потрібен Брейді чи ще хтось.
- Ні. - Я можу провести найкращий Геловін.
Оце по-нашому.
З тобою.
Ходімо по цукерки. Буде класно. Нам буде так весело.
Ти закінчуєш роботу о 17:00, так?
Добре.
О 17:00. По цукерки. Ти і я. Не запізнюйся.
Боже, Джо. Мабуть, треба було попросити допомоги.
З біса правильно.
Я піду на обід раніше, Ленсе.
СТОРОННІМ ВХІД ЗАБОРОНЕНО
Гарна в тебе мапа, малий.
Що ти тут робиш?
Зробив собі перерву на обід. Захотілося тебе провідати.
- Відгадай, як я сюди дістався. - Як?
Прибіг.
Та ну!
- Ага. - Швидкість, другий камінь?
- Саме так. - Добре.
Отже, у Фокс-Пойнті та Шорвуді цукерки найкращі.
Так.
Іст-Сайд та Вайтфіш-Бей – друге місце.
Так.
Зазвичай ми з Брейді обходимо одну-дві вулиці. Та при твоїй швидкості...
Сьогодні обійдемо всі чотири.
Захопи велику торбу. Забезпечимо твого стоматолога роботою на роки наперед.
О так.
Коли я телефонувала, ви сказали: «Звичайно, 150 столів. Ми це зробимо».
- Так. - Але мої 150 столів не готові.
О, Джо.
- Як у нас справи, Кенні? - Нормально.
Чого там Ленс такий накручений?
Клієнтка сердита. Через два дні відкриває ресторан,
а ми мали закінчити для них столи на завтра.
Роботи ще на тиждень.
Що ж, як завжди. З клієнтами треба бути відвертішими.
Він просто намагається її втримати. Це регіональний менеджер.
Велика мережа.
То я чекаю на них завтра.
Так, я розумію. Мені дуже прикро.
- Нам треба ще... Нам треба... - До завтра.
Я гарантую, ваші столи та стільці будуть готові на завтра.
А ще ми вручну зробимо вивіску. Задарма.
- Ручної роботи. - Ага.
Сподіваюся.
Джо, що ти робиш?
Ні про що не хвилюйся, Ленсе. У мене все під контролем.
Добре. Ти...
У тебе все під контролем. Гаразд.
Тільки не кажи: «Я ж казала».
Мені нічого не треба казати. Вираз обличчя нашого сина сам скаже.
Що б ти не казав про свого тата, цей вираз не стане нормальним.
Маєш рацію.
Ще не прийшов, еге ж?
Що відбувається між тобою й дідусем?
Нічого. А що таке?
Та просто здається, що ви обоє останнім часом поводитесь трохи дивно.
Якби я сказав, ти б не повірив.
А ти спробуй. Ти знаєш, де він зараз?
Дилане? Ну ж бо, любий. Скажи мені.
Мабуть, розважається своїми суперсилами.
Своїми чим?
Ти знаєш про Диномена?
Ти про комікс?
Так. Дідусь намагався мене ним зацікавити, як я був малий.
Ну, мені сподобався. Але...
Дилане, повір, що б це не було, я теж через це пройшов із дідусем Джо.
Ну добре.
Є такий перстень...
- Бачив вираз його обличчя? - Ого.
Та ти його завчасу відправиш на пенсію.
- Так. - Було б непогано.
Ми б найняли когось із досвідом управління.
Хотів вам сказати, хлопці.
Вас усіх позвільняють, ось що станеться.
Так.
Тату, що ти в біса робиш?
Гей, хлопці. Налиймо собі ще у барі.
- Та ти робиш собі з мене кпини. - Майку, вибач.
Ти не лише його підвів, він ще й вважає тебе супергероєм?
Він не просто захоплюється дідусем.
Він вважає, що ти маєш суперсили.
- Я вдома все йому поясню. - Оце вже ні.
Ти поясниш мені,
нащо ти плетеш йому дурню про Диномена.
Диномен. Улюблений комікс.
- Не пригадуєш? - Я знаю, що це, тату.
- Я давав тобі... - Так.
...як давав усе те, що любив, усі речі, які любив я.
Тату, ти гадаєш, мені це було потрібне? Мені був потрібен ти.
І Дилану потрібне те саме.
І ти все псуєш із ним, як зіпсував зі мною.
Він саме зараз усвідомлює те, що усвідомив я:
що для тебе важиш лише ти сам,
- твої майстерня, інтереси, друзі. - Я сам?
Це моя робота. Я люблю це місце. І не лише це; я сьогодні працював.
- Зробив усі ці столи. - Припини.
Бачиш ці столи? Ми сьогодні їх зробили.
- Нам бракувало часу. Я запрацювався. - Припини. Тату.
Тату, просто припини.
Завжди знаходилась причина.
Нове замовлення. Друга зміна.
Що завгодно, щоб не вечеряти з нами.
Я працював заради тебе. Заради тебе з матір'ю.
Ні.
Так ти себе заспокоюєш. Але ти все робив заради себе.
Невідомо чому ти не міг отримати того, чого хотів, від мене чи мами.
А знаєш я справді думав, що на цей раз усе буде інакше.
Думав, може, ти нарешті змінишся.
Думав, що ця травма піде тобі на користь.
Та знаєш, що цікаво?
Щойно твоя робота опинилася під загрозою, коліно прийшло до ладу.
Як зручно, тату.
Де зараз Дилан?
Дилан у себе в кімнаті, плаче,
бо єдиний, хто, на його думку, його підтримував, його підвів.
Єдиний, хто не вважав його лузером,
вирішив похизуватися перед друзями з роботи, яким він не потрібен,
замість дотримати слова онуку, якому потрібен.
Я все виправлю, Майку.
Ні, це тобі не стіл полагодити.
Пізно вже виправляти.
Ти хотів виїхати від нас від самого приїзду.
Твоє бажання здійсниться.
Їдь до нас, збирай речі та забирайся.
Ой.
НЕЙМОВІРНІ КАЗКИ ДИНОМЕН
ШОЛОМ З МЕТЕОРИТА, ЩОБ ДІСТАТИ СИЛУ ДИНОМЕНА
ІЗ ПОПЕЛУ ПОСТАЄ... ВОЛЬТ! МІСІЯ: ЗНИЩИТИ ДИНОМЕНА
Хто це?
Це Вольт, головний ворог Диномена.
Диномен урятував село Вольта в Румунії від метеорита.
Розбив його перснем...
які увібрали силу Диноменового персня та почали світитися.
Вольт помітив світіння та зрозумів, що теж зможе заволодіти цією силою.
З тих уламків він сконструював собі шолома.
Щасливого Геловіну.
- Дуже дякую. - Дякую. Так, щасливого Геловіну.
- Що сталося? - А ти як гадаєш? Нічого.
Він не розуміє. І з мене годі намагань змусити його думати про родину.
Хоче всіх відштовхнути і залишитися сам – це його проблема.
Вибач. Я просто...
Скажу Дилану, що кімната знову його.
Я дуже здивуюся, якщо тато взагалі ввечері прийде.
Я б не була така певна.
Дилане!
- Чорт забирай, Дилане! - Де він?
Здрастуйте, містере Гарріс.
Вибач, дідусю.
Де твій брат?
Не знаю. Здається, сьогодні танці.
Ми бачили його в костюмі.
Сказав, що сьогодні буде епічно. Що б це не означало.
«Епічно». О ні.
Гей, дідусю. Зачини двері.
Ходімо, хлопці.
ТАНЦІ НА ГЕЛОВІН
Чудово виглядаєш.
Тату, треба поговорити.
Ну ж бо. Ну ж бо.
Добре.
Ні, ні.
Ні.
О ні.
Ну ж бо.
Чорт!
Ох нічого собі. Малий!
Добре.
О Боже.
О Боже. Я йду, малий.
- Дилане! - Дідусю! Допоможи!
- Дідусю, підштовхни авто догори. - Ох, Дилане. Ні.
Ні. У мене вже немає суперсил.
- Що? - У мене вже немає суперсил.
Добре. Тримайся попереду.
- Тримайся попереду. Добре. - Добре.
Хапайся за кермо. Рухайся до мене, повільно.
Не роби різких рухів... Ні. Стривай. Дай візьмуся... Візьми мене за руку.
Ні!
- Мені так прикро, Дилане! - Ні, дідусю!
Ні!
- Майку! - Тату!
Я вас тримаю. Потерпіть.
Майку, як ти це робиш?
Що?
Це неймовірно.
Саме так.
- Тату, Дилане? - Тату.
- Це було... - Тихо. Усе гаразд. Із вами все гаразд.
А щоб його, Майку.
Усе гаразд. Я з тобою.
Це страшно, Майку.
Боже мій. Ви... Я щойно... А тоді я...
- Це було круто! - Це було круто.
Я тримав авто, тату. Я тримав авто.
- Як ти це зробив, Майку? - Не знаю. Само якось.
Я був у гаражі. Шукав тебе. Тебе там не було.
Побачив на підлозі перстень, а далі воно само.
Нас упіймають.
Ні, не впіймають. Ідіть сюди.
- Готові? - Так.
Один, два, три!
Це що, моя автівка?
Так, це вона!
То це все? Просто закопаємо?
Як казав Диномен, «Він приходить, коли є потреба», малий.
А в мене потреби більше немає.
Як і в жодного з нас.
А знаєш, малий, я тут подумав.
Нащо бути наступним Нілом Адамсом? Краще стати єдиним Диланом Гаррісом.
Треба створити власного супергероя.
- Справді? - Так.
У мене тут є кілька ідей.
Я можу намалювати.
Саме це я й мав на увазі.
- Як у нас справи, тату? - Гадаю, все гаразд.
Ось так.
Гей, а криптонітом для цього супергероя могли б стати бургери «Джоллі».
Мені ще від тієї вечері погано.
Не знаю, як ти це їси.
І що на це гастроентерологія?
Це повинна бути суперсила!
Так!
Герой Гастроентеролог.
НА ЗГАДКУ ПРО НАШОГО ДРУГА РОБЕРТА ФОРСТЕРА
Переклад субтитрів: Наталія Наконечна