RŪSYS
TEILORO STATYBA
Nuostabu.
- Semai! - Taip.
Pasiruošęs?
Vajė. Gana sutrešęs.
Jam reikia trupučio meilės. Ateik.
Čia trupučio nepakaks.
Aštuntojo dešimtmečio priestatai.
KENDIS, 23-EJI
- Tokių pačių bus sunku rasti. - Kokių?
Kietmedžio grindys vietomis išpuvusios.
Paprasčiau bus iškloti danga, tiesa?
Klientas pageidavo grąžinti namui buvusią šlovę.
Gerai. Pinigai juk - jo.
Nuo ko pradėsim?
Nėr elektros.
Suraskim pertraukiklį. Jis, greičiausiai, rūsyje.
Nieko sau, koks grožis.
Lyg laiko kapsulė. Beveik nepaliesta.
- Semai? - Taip.
Taip, nuostabus rūsys.
Tik pažiūrėk.
Kas čia?
Barometras. Jam koks šimtas metų.
FRANČESKA, 22-EJI
LAISVAS ŠĮVAKAR? IGNORUOTI - ATSAKYTI
Neblogas.
Beje, kaip manai, kada šįvakar baigsim?
- Prašom. - Ačiū.
Į sveikatą. Išgerkim už tai.
Labas. Frančeska?
- Semas? - Taip.
Iš tavo balso tono sprendžiu, jog jei būčiau vėlavęs dar 10 minučių,
klausinėčiau dabar barmenės, ar čia buvo Frančeska?
- Penkiomis minutėmis, ne ilgiau. - Sąžininga.
Atsiprašau. Aš iš tiesų nesu toks.
"Vėluojantis vaikinas." Tai - mano brolio kaltė.
Vadinasi, tu - "vaikinas, kaltinantis brolį"?
Taip, kartais.
Mes kartu dirbame, restauruojame namus, o jis neseniai įsivaikino kūdikį.
Ir tapo tikru tironu.
Manau, tai dėl miego trūkumo. Rimtai.
Berniuką ar mergaitę?
Kūdikį?
Mergaitę. Nori, parodysiu nuotrauką?
- Taip. - Gerai. Štai.
Vajė, kokia miela.
Taip. Gražutė, tiesa? Ji vardu Elis.
Čia - mano brolis Džeikas. O čia - jo vyras Rodžeris.
Miela šeimynėlė.
- Taip, labai miela šeimynėlė. - Taip.
Ar esi geras dėdė?
Taip. Geriausias.
- Tikrai? - O, taip. Aš - dėdė Semas.
Juokinga.
- Puiku. - Pasimatysim?
- Taip. - Gerai.
Iki.
Labas rytas. Atleisk.
Tavo marškinėliai išvirkšti.
Ką... Kaip tu tai pamatei?
Ar tavęs netrikdo tai, jog esi toks stereotipinis Y kartos atstovas?
Ne. Man tai patinka.
Ar pagalvojai apie mano pasiūlymą?
- Nežinau. - Liaukis.
"Brolių Teilorų statyba" skamba smagiau
nei "Teiloro statyba."
Taip, bet man patinka taip, kaip yra.
Tai tegu būna ilgesniam laikui.
Prisijunk prie manęs. Ar tau nepabodo remontuoti svetimus namus?
Kol pagaliau turėsim nuosavus.
Džeikai, aš tave myliu. Tikrai. Bet tai - tavo svajonė, ne mano.
- Tu vėl apie savo Honusą Vagnerį. - Ne.
- Taip. - Ne, netiesa.
Taip, tiesa. Kiek kiemo išpardavimų teko su tavim aplankyti? Dvidešimt?
Tikrai ne 20.
Gal 15.
Taip, nes tu ieškojai pačios pačiausios beisbolo kortelės.
Ir buvai įsitikinęs, kad kas nors ją tiesiog pamirš,
mes ją atrasim ir parduosim už milijoną dolerių.
Taip, geras buvo planas.
Taip, aštuonmečiui.
Tu nuolat kažko ieškai.
Taip. Ar tai blogai? - Ne.
Bet jei šis gyvenimas tau nepatinka, liaukis švaistęs mūsų abiejų laiką.
Susirask, kas tau patinka.
Bet man dabar taip smagu.
Liaukis. Tik pažvelk.
Turim 60 vatų ir 90 vatų. Imsim 90, taip?
Edisono lemputės.
Senas namas, senos lemputės.
Ei. Išalkai?
Tu tik pažiūrėk. Užkastas lobis.
KOPŪSTAI
"Kopūstai." Gana aptakus lobio pavadinimas.
Oho.
Čia tau - ne tinderis.
Ne, tiesiog...
Nežinau.
Nežinau. Ji atrodo...
Velnias.
- Keliam? - Taip.
- Džeikai, čiupk duris. - Tuoj.
Velnias. Pertraukiklis.
Aš tuoj. Palauk.
Džeikai? Ei, Džeikai, įjungiau.
Yra toks posakis
Imu manyti, kad jis - teisingas
Kančia mylėti žmogų
Kuriam tu nerūpi
Kartą turėjau mylimąjį
Ir viskas buvo gerai
Tačiau dabar liūdžiu
Jis mane atstūmė
Ir aš nieko nebeturiu
Niekas manęs nemyli...
Kas jūs? Ką čia veikiate?
- Tu - ji. - Ne... Nesiartinkit.
Ką? Ne, aš nieko tau nedarysiu.
- Aš tik... - Jūs - iš banko?
Ne, aš ne iš banko.
- Aš restauruoju šį namą kartu su broliu. - Meluojat. Jis dar mūsų iki vasario 5-os.
Aš nė velnio nesuprantu, kas čia vyksta.
Tu - įsibrovėlis. Štai kas vyksta. Tau reik išeiti.
Džeikai!
Tu... Tau ten negalima!
Džeikai!
Turi penkias sekundes, kad išdėstytum, ko tau čia reikia,
antraip tavo smegenys ištikš ant šios sienos.
- Tai nebūtina. Paklausyk. - Penkios...
- Kur mano brolis? - Keturios...
- Gali nebeskaičiuoti? - Trys...
Džeikai!
Klausyk. Tuoj pro šias duris įeis mano motina,
o ji - pikta kaip gyvatė
ir bankininkų nekenčia labiau už mane.
- Nejuokauju! - Maldauju...
Jei tau brangi gyvybė, bėk.
- Paklausyk manęs. - Bėk!
Lauk iš čia! Lauk!
Evelin?
- Taip? - Ar kas nors atėjo?
Ką? Ne, žinoma, kad ne.
- Kas dėžėje? - Suknelė tavo sužadėtuvių pokyliui.
- Dovana nuo Viljamo. - Aš jau turiu suknelę.
Viljamas nori, kad vilkėtum šitą.
Kas, jei man netiks?
Padaryk taip, kad tiktų.
ŪKININKŲ TURGUS
Atleiskit.
BARAS UŽDARYTAS UŽ 1919 M. SAUSOJO ĮSTATYMO PAŽEIDIMĄ
Evelin, tu klausai muzikos?
Atiduok man tas plokšteles.
Ledi toks elgesys nepritinka, Evelin.
Bet Emetas mėgo muziką.
Tavo brolis miręs ir palaidotas.
O mes likom be skatiko kišenėje.
Todėl tekini mane už to, kas pasiūlė didžiausią kainą.
Gali būt ir blogiau.
Viljamas - geras tėvas. Santūrus, dievobaimingas vyras.
Tai pati už jo tekėk.
Aš tau neleisiu pražiopsoti šios galimybės.
Viljamas nesupras tavo iškreipto skonio muzikoje, Evelin.
Todėl maldauju, atiduok man jas.
Taip, mama.
Šiaip jau jos - mano.
Atleiskit, beldžiau, bet niekas neatidarė...
O kas jūs toks?
Semas.
Semas Teiloras. Buvau jūsų sūnaus draugas.
Buvau paskolinęs jam šias plokšteles. Atėjau atsiimti.
Jūs - Emeto draugas?
Dirbote kartu?
Jie kartu mokėsi.
Medicinos mokykloje.
Semas - daktaras.
Na...
Su Emeto draugu visada malonu susipažinti.
- Prašau pasiimti savo daiktus. - Dėkoju.
Ar ateisite pas mus šįvakar?
Atleiskite, šįvakar?
Į Evelin sužadėtuvių vakarėlį.
Jūs labai maloni, tačiau aš tik vykau pro šalį.
Suprantu.
Tuomet jūsų nelydėsiu.
Taip, ponia. Tuojau išeinu.
Imk.
- Lieku tau skolinga. - Ne. Nieko tokio.
Ką tu darai?
Atsiprašau, gal čia yra kokios slaptos durelės
ar koks išėjimas ar kažkas panašaus?
Žmonės paprastai vaikšto per paradines duris.
Aš stengiuosi pakliūti namo, patikėk.
Tiesiog... Nežinau, kaip.
Kodėl negali pakliūt namo? Iš kur tu?
Pasakyčiau tau, bet nepatikėsi.
- Pamėgink. - Gerai.
Aš - iš ateities. Iš 2019-ųjų metų.
Gerasis keliauninkas laiku.
Nori įrodymų? Tuoj, kur mano telefonas.
Tavo telefonas - kišenėje?
Ne, maniau, jis čia buvo. Gal pamečiau kur...
Štai, pažiūrėk. Matai?
Čia - tu, tiesa?
Kaip, manai, aš ją gavau?
Radau šiame name ateityje.
Tai neįmanoma. Aš dar nesifotografavau.
Dar ne. Bet greit fotografuosiesi. Matai? Sakiau, kad nepatikėsi.
Tai kaip tu čia patekai?
Patikėk. Aš pats bandau tai išsiaiškinti.
Nesuprantu. Gerai. Šis namas kažkuo ypatingas.
Ar jame yra kas neįprasto?
Mano senelis jį pastatė prieš 40 metų.
Senelis? Galiu su juo pakalbėti?
Dabar tam netinkamas metas.
Mano šeima labai užsiėmusi.
Taip, sužadėtuvių pokylis.
Į kurį mane pakvietė.
- Ne. - Taip.
Juk esi man skolinga, pamiršai?
Aš tikrai ne... Aš neprašau, kad manim patikėtum.
Aš tik... Prašau tavęs, padėk man.
Na, pokyliui šie drabužiai netinka.
Gal rasiu tau ką nors.
Mano senelis - ten. Aš jus supažindinsiu.
- Tik pažiūrėk. - Seneli.
Labas.
- Evelin. - Sveiki.
Čia - Semas. Emeto draugas iš medicinos mokyklos.
Čia - senelis Vorenas. Ar minėjau, tai jis pastatė šį namą?
Nuostabus namas, pone.
Širdingai dėkoju.
Rūsyje įrengėte slėptuvę nuo audros.
- Labai protingas žingsnis. - Šiuose kraštuose ji reikalinga.
Taip. Man smalsu, ar tame rūsyje nėra nieko keisto?
- Kaip tai "keisto"? - Norėjau paklausti...
Sykį ten buvau, kai lauke šėlo smarki audra ir man ėmė spengti ausyse.
Įdomu, nuo ko tai?
Viskas paprasta. Smarkios audros metu
krinta oro slėgis, nuo to ir spengia ausyse.
Rimtai? Galite papasakoti apie tai daugiau?
Labas vakaras visiems. Sveiki susirinkę mano namuose.
Kaip daugelis jūsų žino, mano vaikai prieš metus neteko motinos
dėl gripo.
Ir nors niekas niekada jos nepakeis,
mums nusišypsojo laimė į savo šeimą pakviesti nuostabų žmogų.
Evelin Porter.
Dabar beliko vienas klausimas:
ar ji moka šokt "turkey trot" šokį?
Turiu puikią žinią, brangioji.
Vestuvių proga susitariau
dėl fotografijos sesijos su fotografu.
- Fotografas? - Taip.
Būtinai turiu turėti tavo su vestuvine suknele nuotrauką.
Atminimui.
Tas jaunas daktaras. Kas jis?
Emeto draugas. Vyko pro šalį.
Aš turiu su kažkuo pašokti.
Gerai.
Mielai pašokčiau, tik kad nemoku "turkey trot" žingsnių.
Aš jus išmokysiu.
Jis, regis, rado bendrą kalbą su mano mergaitėmis.
Mildred, tau metas miegoti.
Smagu buvo pašokti.
Ačiū, kad palinksminote mano dukterį.
Nėr už ką.
Buvai teisus. Nuotrauka. Ten - aš. Būsiu.
Nesuprantu, kaip, bet tai įvyks.
Tas tavo senelio draugas,
kuris žinojo apie orą, kur jis?
Henris Baretas? Jis ką tik išėjo.
Mano sužadėtinis nuvedė savo vaikus migdyti.
Gal eime pasivaikščioti?
Gerai.
Ateitis. Kokia ji?
Nežinau. Spėju, ji gali būt tokia, kokios nori.
Gali užsisakyti maisto į namus, jei nenori gaminti.
Bet kokio maisto - itališko, kinų, indų.
- Indiškas maistas? - Taip.
Ir muzika. Muzika. Turim tokias kolonėles.
Jas gali pasidėti kiekviename kambaryje
ir klausyti muzikos nuolat.
Aš noriu šito.
Taip. Gana smagu.
Smagu.
Pala. "The Compound." Esu tai matęs.
Brolis Emetas man yra minėjęs, kad apačioje įrengtas nelegalus baras.
Visi ten sėdi iki aušros ir juokiasi.
Duočiau nušauti savo kairįjį mažąjį pirštelį, kad pamatyčiau, kas ten.
Pabandom?
Turi žinoti slaptažodį, kad ten įleistų.
Atleiskit, pone. Gal turite ko išgerti?
Limonado?
Tikėjomės ko nors iš kopūstų.
Ką jūs pasakėt?
Pasakiau "kopūstų."
Eikite paskui.
- Sveiki. - Ko pageidausit?
Gėrimo.
Džino su toniku ir skiltele žaliosios citrinos. Du.
Gerai, du pinigai.
Du pinigai...
Štai. Pakaks?
Ką bandai apgauti?
Aš sumokėsiu.
Ačiū.
Viljamas neišleidžia manęs iš namų tuščiomis.
Ačiū.
- Už ateitį. - Už ateitį.
- Nori pašokti? - Taip.
Žinai, ką? Manau, tu gali padainuoti.
- Nepaistyk niekų. - Aš rimtai.
Aš irgi.
Gerai, turiu idėją. Metam monetą.
Skaičius, eisiu ir paistysiu niekus.
Herbas, tu eisi ir sudainuosi dainą. Sutarta?
Sutarta.
Po šimts.
Atleiskite. Ar mergina gali padainuoti?
Gerai. Ačiū.
Eik, susitariau.
Ačiū.
- Žinote "After You've Gone"? - Taip.
- Šitą. - Gerai.
Tiek daug metų tave mylėjau
Mylėjau tave dieną naktį
Mielasis, ar nematai mano ašarų?
Paklausyk manęs
Tu išeisi ir liksiu viena, verkianti
Tu išeisi ir jau nieko nepakeisi
Tu liūdėsi, pamatysi
Nes vienintelės draugės tu pasiilgsi
Ateis laikas ir pasigailėsi
Ateis laikas, nepamiršk
Mielasis, pagalvok, ką darai
Mano meilė tau mane sužlugdys
Tu išeisi
Kai tu išeisi
Išeisi
Niekada taip nesijaučiau.
Mano širdis... vos neiššoko iš krūtinės.
Dievulėliau, buvo nuostabu. Tu buvai nepakartojama!
Ką aš tau sakiau? Tavo vieta - scenoje.
- Tikrai taip manai? - Taip. Rimtai.
Matei žmones? Jie buvo sužavėti.
Aš žiūrėjau ne į žmones.
Evelin!
Ką tu sau manai?
Tai ne jos kaltė... Man reikėjo į vaistinę.
- Ji man parodė kelią... - Manai, aš - kvailė?
Puikiai žinau, kokia ten vieta, ir kas ten vyksta.
Kai Emetas ten lankėsi, tau tai nerūpėjo.
Emetas buvo daktaras. O tu - jauna mergina ir dar susižadėjusi.
- Ji jo net nemyli. Negi jūs... - Ne jūsų reikalas!
Evelin, neprivalai su ja eiti.
Nieko tu nežinai.
Eime, dukrele.
Henri? Aš - Semas Teiloras iš pokylio.
Vaikinas su spengiančiomis ausimis.
Taip, tiesa.
Mes vakar nebaigėme pokalbio.
Apie audrą ir žemą oro slėgį.
Kad nežinau, ką bepridurti.
Norėjau paklausti.
Sakykim, jei man reikia, kad oro slėgis nukristų tiek, kad ausyse vėl spengtų.
Kaip man sužinoti, kada slėgis nukris pakankamai?
Eikš.
Čia - barometras.
Tokį reikia pakabint ant sienos.
Kilus audrai, rodyklė krinta.
Taip, esu tokį matęs.
Tąsyk rodyklė nukrito žemiau visų padalų.
Žemiau visų padalų? Tai - umaras.
Matei, kokios pas mus siautė audros pastarosiomis dienomis? Tai - umaras.
Gali laikytis savaitę ar net dvi.
Umaras užeina ir praeina. Gali įsišėlti akimirksniu.
Vadinasi, šią savaitę dar gali pasikartoti?
Gal ir gali. Čia tikslumo mažai.
Gerai, o to umaro metu
oro slėgis gali nukristi taip žemai? Kaip manot?
Manau, kad taip.
Paskutinis umaras perskėlė mano ąžuolą ir išvertė daržinės duris.
Apgailestauju.
Gal galite man jį paskolinti?
Nesu pratęs atidavinėti savo daiktų.
Palaukite. Tos daržinės durys. Galiu jas sutaisyti.
Aš - gana nagingas, mainais į barometrą.
- Išeik. - Išvyksti?
- Ką, tave išsiunčia? - Aš pati save išsiunčiu.
Kur?
Kuo toliau nuo čia.
Palauk. Aš buvau pas tavo senelio bičiulį. Henrį.
Manau, sužinojau, kaip mes galim grįžt į 2019-uosius.
Mes?
Taip. Tu to nesi verta.
Esi verta būt laisva ir laiminga.
Būti tuo, kuo nori ir su kuo nori.
Nebūtinai su manim.
Bet jei eitum kartu, visa tai turėtum.
Tau čia - ne vieta. Juk pati supranti.
Mums tereikia, kad kiltų smarki audra ir oro slėgis žymiai nukristų.
Žiūrėk. Tokį pat radau šio namo rūsyje 2019-aisiais.
Vadinasi, aš pats ten jį pakabinau.
Gal tai turėjo nutikti. Gal tau lemta grįžt su manim.
Žinau, tai skamba beprotiškai. Aš...
Vestuvės - po dešimties dienų.
Kas, jei audros iki to laiko nebus?
Ji jau prasidėjo, beliko sulaukti, kol įsisiautės.
Greitai.
Labas.
- Ei, vaikine. - Taip.
Gerai dirbi.
Ačiū. Stengiuosi.
Taip.
Žmona kviečia tavęs vakarienės.
Bus kiaulienos nugarinė ir rabarbarų pyragas.
Nelabai žinau, kas tie rabarbarai, bet skaniai skamba.
Stovėkite labai labai ramiai. Ekspozicija bus ilga.
Noriu, kad išeitumėte ryškiai.
Nusišypsok, brangioji.
Noriu prisiminti tave tokią. Jauną. Gražią.
Na...
Nejudėkite.
Puiku. Dar truputį.
Ir...
Temsta. Reikia dar vienos.
Man svaigsta galva. Atleiskite.
Ei, ateik čia.
- Jau? - Beveik.
Nagi. Nagi.
Manei, aš nesužinosiu? Manei, nesuprasiu?
- Vaikštai sau kaip paskutinė kekšė. - Ar ne to pats norėjai?
Teku už tavęs tik dėl pinigų. O aš nesu tokia!
- Ei! Nelieskit jos! - Ne!
Nepriversi tekėti už tavęs!
- Aš neleisiu! - Nepriversiu? Kur gi ne.
Semai!
Evelin!
- Ei! - Ką?
- Ei! Kur ji? Kur ji dingo, po galais? - Ką čia darai?
Štai. Matai? Iš kur tai gavau?
Džeikai, tai įrodo, kad aš ten buvau.
Tai įrodo, kad radai tik geriau išsilaikiusius degtukus.
Ne, tu manęs negirdi.
Aš tave girdžiu ir tikrai manau, kad susitrenkei galvą.
Aš nesusitrenkiau.
Nesusitrenkiau. Tai buvo tikra.
Ji... Ji buvo tikra, aš...
Klausyk.
Ji - istorijos dalis, įsirėžusi tau į atmintį.
Ne.
Kad ir kas ji buvo, jos dabar jau nebėra.
Suneškim daiktus į mašiną. Noriu grįžt, kol Elis dar nemiega.
Sukis, žmogau, paskubėk.
Aš negaliu.
Privalau likti. Turiu sugalvoti būdą, kaip pas ją pakliūti.
Lipk į mašiną.
Rodžeris pagamino empanadų.
Pavalgysim, apsipūsim ir vėl pavalgysim.
Paskolink man savo mobilų, pakrovėją
ir antklodę, kuri guli tavo mašinoj.
Privalau likti čia ir viską išsiaiškint.
Maldauju, Džeikai.
KATASTROFA UMARO METU 1919 METAIS
ŽUVO AR DINGO BE ŽINIOS
EVELIN PORTER
Ne, ne.
Ką tik praūžęs umaras buvo vienas tų, kuriuos vadinam "super umarais."
Pragaištingas reiškinys, bet, laimei, itin retas.
Paskutinį sykį toks umaras užfiksuotas prieš šimtą metų.
1919-ieji.
Deja, dėl pasaulinio atšilimo,
tokios audros ėmė dažnėti.
Kito panašaus umaro galim sulaukti po dešimties ar 15 metų.
Ne, tiek laukti negaliu.
AJOVA DEBESUOTA
ORO TEMPERATŪRA 7,2 °C
SIDAR RAPIDSAS ORO TEMPERATŪRA 6,1 °C, GALIMAS LIETUS
VIDURIO VAKARUOSE - 5 °C LAIPSNIAI
- Labas. - Labas.
Ateik vakarienės. Elis pasiilgo dėdės Semo.
Ne, negaliu. Privalau pasilikti.
- Semai. - Dabar.
Semai!
Nagi, nagi.
Tyliau, vaikeli, netark nė žodžio
Tėvelis nupirks tau strazdą
EVELIN PORTER GYVO GARSO KONCERTAS NIUJORKAS, 2034 M. KOVO 18 D.
Jei strazdas negiedos Tėvelis žiedą su deimantu tau padovanos
Jei tas žiedas netviskės
Tėvelis veidrodėlį tau įteiks
Labanakt, Semai. Su gimimo diena.
Jei veidrodis suduš Tėvelis nupirks tau...
Mamyte, ar ten yra kažkas?
- Semai. - Džeikai?
Kas čia? Ką padarei?
Įrengėme vyno rūsį. Pats žinai, kad klientas to prašė.
Ne. Tu pakeitei.
- Tu pakeitei čia oro slėgį. - Ei!
- Todėl atsidūriau ateityje, ne praeityje. - Semai! Jėzau, Semai.
- Semai, tu kliedi. - Padėk man.
Aš atsidūriau ateityje ir mačiau ją. Aš ją mačiau.
Mes... Mes turėjom vaiką.
Nuostabų berniuką.
Bet tai negali nutikti, jei negrįšiu jos išgelbėti, girdi?
- Ar supranti? - Man rimtai dėl tavęs neramu.
Aš suprantu, Džeikai. Bet privalai man padėti, girdi?
Jei išmontuosiu sienas, ar pažadi su manim važiuoti pas gydytoją?
Taip. Gerai. Pažadu.
Gerai. Dabar eime.
Atleisk, Džeikai.
Semai! Nedaryk taip! Semai, atrakink!
Semai!
Evelin!
Semai?
Bėgam. Dabar!
Nagi!
- Semai! - Nieko. Viskas bus gerai.
Aš pažadu. Bet turim paskubėti.
Koja įstrigo.
Ką tu darai?
Klausyk. Tu turi eiti.
- Ne! Tik su tavim... Be tavęs neisiu. - Ne. Paklausyk.
Aš buvau ateityje.
- Ką? - Aš tave ten mačiau.
Turėjai sūnų. Berniuką.
Dainavai jam.
Tau pavyks.
Mes... Ar mes turėjom sūnų?
Ne.
Tu.
Manęs ten nebuvo.
- Ne. - Taip.
Ne.
Taip lemta. Taip.
Ne.
- Pasitikėk manim. - Ne. Nenoriu tokio gyvenimo.
- Viskas gerai. Viskas bus gerai. - Ne.
Klausyk.
Perduok mano broliui, kad myliu jį.
Jis tau padės.
- Eik. - Ne!
- Evelin. - Ne! Semai.
- Semai. - Evelin.
- Semai! - Evelin. Aš tave myliu.
Bet paleisk mane.
Semai. Kaip tu? Kas čia vyksta?
Semai?
Išalkai?
Taigi.
Atnešiau tau drabužių. Nesu tikras dėl dydžio.
Bet, tikiuosi, tiks.
Jis sakė, kad visuose kambariuose bus muzika.
Jis tave labai mylėjo.
Pasakojo man apie tave.
Ką sakė?
Svarbu ne tai, ką sakė, o kaip sakė.
Jis taip nekalbėjo apie nieką kitą.
Apie tai, kaip dainavai. Ir apie tavo plokštelių kolekciją.
Jos priklausė mano broliui.
Paslėpiau jas tarp sienų, kad motina nerastų.
Semas išgelbėjo jas dėl manęs tądien, kai pirmą sykį susitikom.
O šios sienos liko tokios pat.
EVELIN.
Nuo Semo.
Jis išgyveno.
Jis - 1919 metuose?
Brangi Evelin,
kai skaitysi šį laišką, seniai būsiu miręs.
Bet žinok,
kad miriau ne tą audringą dieną.
Jis - apačioje.
Kaip įmanydamas stengiausi pas tave pakliūti.
Laukiau metus,
bet audros nebuvo.
Man sakė, kad jos greit nebus, bet aš tikėjausi.
Tada kai ką suvokiau.
BALSAVIMĄ MOTERIMS
Kaip tavo vieta buvo ateityje,
gal čia... gal čia - manoji.
Aš radau savo vietą.
Ir tik tavo dėka.
Dabar pagaliau susikūriau gyvenimą.
Žinai, ironiška.
Aš čia atvykau iš ten, kur begalės pasirinkimų, o tu - iš ten, kur jų nebuvo.
Atėjo metas mums gyvent savo gyvenimus.
Sudėti taškus ir leisti ateičiai ateiti.
DŽEIKUI
METAS STATYTIS SAVO NAMĄ. SU MEILE, SEMAS
Pitsburgas
Honusas Vagneris.
Žinau, kad rasi šį laišką, Evelin.
Žinau, nes mes abu ieškojom vienas kito.
Bet dabar atėjo metas tau liautis ieškojus.
Tavo gyvenimas laukia tavęs. Eik ir gyvenk.
Su meile, Semas.
"SEMO TEILORO STATYBA" SEDAR RAPIDSAS
Mamyte, ar ten yra kažkas?
Ne. Ne, sūneli.
Viskas gerai.
Išvertė Egidija Tučkuvienė