ДИВОВИЖНІ ІСТОРІЇ
ОЗНАКИ ЖИТТЯ
ЦЕНТР ДОГЛЯДУ СВ. ЛІССІ
Чорна, подвійний підсолоджувач.
Ти няшечка!
Як там у палаті?
Як на овочевій грядці.
Гей.
Любонько? Ти довго була у комі.
Але все буде гаразд.
Слухай мій голос. Ти потрапила в жахливу аварію.
-Поїхали. -Усе гаразд, Саро.
Шість років – це чимало.
Ми переводимо тебе у відділення нейронауки.
Що це було?
Дякую.
БЛУБЕРД СИСТЕМЗ
МЕРЕЖА ВІДСУТНЯ
Мені здавалося, що ми з вами знайомі.
-Фе. -Не можна просто собі зайти.
Востаннє ми розмовляли...
Так, люди.
Вибачте, перепад напруги зіпсував термінал. Лише готівка.
Що таке «готівка»?
В алкомаркеті на розі Пічтрі є банкомат.
Ні, все нормально. Справді.
Ми просто збігаємо у банк і... Ні, справді, без проблем.
Ні. Хтось мусить залишитись.
-Біжіть! -О ні!
Чудово.
...за нами.
-Не можу. Я на підборах. -Хутчіш.
Нічого не забули?
-Знущаєшся? Віддавай... -Нє-а.
Плати або купуй нову цяцьку.
А якщо я скажу, що ти її вкрала?
Охолоньте.
Що тут за парочка з коміксів?
-Не лізь, чувак. -Краще заплатіть дівчині.
Коді, не треба мене рятувати.
Ні, я не тебе рятую. Я рятую їх.
Саме так. Я роблю вам послугу.
Бо Алія надає вам копняків,
перш ніж ви нажалієтесь мамі з татком.
Тож чом би вам не дати їй гроші, га?
Це в касу, а це тобі.
То що, підеш зі мною на випускний?
Я б і сама дала раду. Мені не потрібна була допомога.
Ну, знаєш... Просто сила звички абощо.
Але це було круто. Ми б, певне, і більше з них витрусили.
Рада, що мене через них не звільнили.
А якби й звільнили? Скоро тобі це вже не буде потрібне.
-Справді? -Так. Справді. Подивись.
Ось, глянь.
Ґасів друг Стіві продає оцього красунчика всього за 1700 баксів.
В Лос-Анджелесі треба виглядати відповідно.
Так, а ще 3200 $,
з яких у нас поки що є 2673.
Тож у найкращому випадку
ми поїдемо через... ну не знаю, десять тижнів?
Хтось його вже купить.
То почекаємо на наступне.
-О Боже. -Нам потрібен нормальний план.
Чому ти завжди хочеш чекати?
Просто хочу, щоб настав гарний момент.
Він ніколи не настане.
Але це буде початок.
Алло.
Це дуже добре.
-Стисніть мою руку. -Мамо.
Мамо.
Це я.
Алія.
Алія?
-Що з нею? -Вона не...
-Вона мене навіть не впізнає. -Іди сюди, поговоримо.
Ці розгубленість, втрата пам'яті – усе це нормально.
Але вона розмовляє. Для нас це добрий знак.
Власне, це просто диво.
Диво.
Коли твою матір привезли шість років тому,
ушкодження були незворотні, як видно отут.
А ось тут видно, що... деякі ушкоджені ділянки відновилися.
Тобто вона одужає?
Я ніколи нічого схожого не бачила, але...
Кажіть, як є. Наскільки вона одужає? Скільки це триватиме?
Аліє, послухай. Мозок
іноді здатен сам себе полагодити.
-Телефонуйте. -Та минуть місяці, перш ніж...
Мені треба зателефонувати.
Добре, Саро. Кому?
Мені треба зателефонувати.
Кому вам треба зателефонувати?
У вас є номер?
404-555-0169.
Алло.
Кому ти телефонуєш?
-Мамо? -Аліє...
Пам'ять – річ складна. Не квапся.
Сьогодні вдалий день. Почнімо з цього. Твоя мати повернулася.
Хо-хо-хо-хо! Веселого Різдва, Кванзи та Хануки!
О Боже. Новий набір «Лего»? Дякую, мамо!
Саме так, сонечко. Хто б подумав, що моє дитя виросте таким ботаном?
Привіт. О, ти отримала відео, які я послала.
-Привіт. Так. -Ого.
Вони допомогли. Дякую.
Час для твоїх тестів.
Підготуймо вас. Добре, люба?
Де ж я поклала ваші черевики?
Ви залишили їх під стільцем біля вікна.
Бачите?
Ви знаєте іспанську?
Ти знаєш іспанську?
Мабуть.
Чудово, Саро. Я трішки підвищу темп, гаразд?
Зелений.
Сердитий.
Двадцять сім.
Чоловік, жінка, хлопчик, дівчинка.
Правильно. Та хто вони одне одному?
Батько, мати...
У мене відмінний результат за шкалою відновлення після коми і шкалою Глазго.
Цього досить для амбулаторного лікування.
Саро, ваше одужання дивовижне.
Ми лише намагаємося зрозуміти, чому
при такому доброму відновленні пам'яті усе ще є певні... прогалини.
Ви казали, що перебування з сім'єю
тренує ділянки мозку, які відповідають за віддалені спогади.
Відпустіть мене додому з... дочкою.
Може, тоді... я почну пригадувати.
Стара квартира була краща, але я оплачую оренду чайовими.
У тебе є батько?
Інакше дитини не зробиш.
Я знаю, як роблять дітей, Аліє.
Вибач. Звісно.
Тобто... Я його не знаю.
Ми завжди були лише удвох. Нас це влаштовувало.
Я тебе засмутила.
Та нічого.
То ти певна, що готова виписатись?
Доктор Ко просто хоче допомогти.
Вона зробила все, що могла.
Я просто хочу, щоб ти одужала. Ну справді, куди квапитись?
Просто не можу більше тут бути. Піду поплаваю.
Це не моя мама. Вона наче тут, та її немає.
Думала, доведеться пояснювати, звідки беруться діти.
А перед тим говорила іспанською.
Іспанською?
І це не так дивно, як чути від неї «Алія».
-Я... -Вона ніколи не називала мене на ім'я.
Вигадувала пестливі прізвиська.
Перед самою аварією це був «Хрущик».
Аліє, можна я дещо скажу?
Її спогади – не головне.
Хіба?
Навіть якби всі вони сьогодні повернулися, ви б і далі були чужими.
Сама подумай.
Хіба ти зараз не стала зовсім інакша, ніж була шість років тому?
Те, що ти відчуваєш, – не медична проблема.
Це проблема двох людей, які знайомляться наново.
Правда, допомагає? Я про воду.
Після того, що ти пережила,
це наче манна небесна для здерев'янілих суглобів.
То в їдальні таки був ти.
Так, ти ж телефонувала.
То де ти так забарився?
Звісно, я шукав Стоун. Це перше, що я зробив.
Гадаєш, якби у них були записи, я б сумнівався?
Привіт, мамо.
Доктор Ко сказала, твою виписку підготують на ранок.
Я по тебе приїду.
Аліє, це Вейн. Він...
Я мамин давній приятель.
Ви з танцювальної трупи?
Ні. Ні, ми з одного міста.
З Чикаґо? З вимови не скажеш.
Дякую, панянко. Купу часу згаяв, щоб позбутися акценту.
Так приємно, що ви завітали. Надовго в місті?
Залежить від роботи.
Може, підемо кудись разом, перш ніж поїдете?
Я б залюбки послухала, якою була мама у моєму віці.
Що ж, озброюся купою незручних історій.
Буду о 9:00, добре?
Кмітлива в тебе панянка.
З нею буде клопіт?
Я дам цьому раду.
Повна лажа, але це тимчасово.
Принаймні так я планую.
Вибач, тут... так...
Усе гаразд.
Просто... А до школи ти не ходиш?
Ні, я вже закінчила.
Ти голодна? Я зробила бутерброди з гострим сиром.
Твій улюблений рецепт. Власне, єдиний рецепт. Ти не дуже добре готувала.
Сідай.
-Чи це я погано готую? -Ні, просто дуже... пекуче.
-Тобто гостре? -Так. Гостре.
Вибач. Ти колись усе заливала гострим соусом.
-Давай приготую щось інше. -Усе нормально. Я не голодна.
Але я б подрімала.
Я постелила тобі у спальні.
Посплю на канапі, поки не розберемося, що робити далі.
НАУКОВИЙ ЯРМАРОК ПЕРШЕ МІСЦЕ
ВЕЙН – НЕ ЗНАЮ, СКІЛЬКИ Я ПРОТРИМАЮСЬ.
МУШУ ЗВІДСИ ЗАБИРАТИСЬ.
НЕ ХВИЛЮЙСЯ. ЦЕ НЕНАДОВГО.
Уран-235 збагачений до одного-трьох відсотків...
та використовується в ядерній реакції поділу.
Усередині реакції...
Уран-235 збагачений до одного-трьох відсотків для гранул ядерного палива,
для уповільнення процесу поділу.
Повільний нейтрон бомбардує атом урану-235, спричиняючи розщеплення.
Вона була танцівницею, а не клятим ядерним фізиком.
Сама на цьому наголошувала.
Я була розумниця, а вона кумедна. Увесь час так казала.
Слухай. Коли вона потрапила в аварію,
куди вона їхала, чим займалася?
Забирала готову їжу.
Це вона так сказала.
Коді, припини.
Та просто батьки іноді дещо приховують від дітей.
От як мій тато. «Відрядження» означало:
«У мене інша сім'я, яку я люблю більше».
А тоді він зник назавжди.
Моя мама не така.
Просто хочу тебе вберегти.
Востаннє ти її бачила, коли тобі було 12?
Що ти тоді знала?
Може, її збило авто, коли вона забирала їжу.
А може, сталося щось інше.
Дурня. Просто її мозок перевантажений. Мені лише слід змусити її пригадати.
Що це?
Дегустація.
Сідай.
Я все робила неправильно.
Я надто на тебе тиснула, змушуючи згадати, ким ти була.
Я наче місіс Денверс, тож вибач.
Місіс Денверс?
Моторошна економка з...
Слухай, замість зациклюватися на старих спогадах, нам слід створювати нові.
І дізнатися, хто ж ми такі тепер.
Привіт. Я Алія Джордан.
Мені 18, Діва, тип аналітичний. Рейвенклов.
Люблю розуміти, як усе працює.
Люблю бабок та передачі про ремонт.
Страшенна фанатка Дрейка.
Сара.
Я не знаю, що люблю.
То накладай. Тут чотири основні групи їжі.
Спагеті, піца, хліб з арахісовим маслом та желе, млинці, печиво, хот-доги.
Картопляні крокети.
-Смачно. -Ні, я не купилася.
Скуштуй оце.
Стривай. Тобі сподобалось.
-Ні. -Кусай іще.
Ну гаразд. Це дуже смачно.
Це наче легкий наркотик. Ніхто не встоїть перед беконом.
Ну й він дуже пасує до млинців, якщо змішати все докупи.
Слухай, це чудово, та я мушу йти на зустріч групи підтримки після коми.
Ти... у групі підтримки?
Так.
Гадаю, не зашкодить.
Так. Це... Це чудово.
Що ж, покладу це у холодильник і збиратимусь на роботу.
Може, повечеряємо з твоїм Вейном.
У мене на роботі дармова їжа.
Він телефонував. Мусив поїхати з міста. Робота.
От чорт. Ну добре.
-Певна, що даси собі раду сама? -Так. У мене є розклад потягів.
Дякую за їжу, Аліє. Це було так гарно з твого боку.
Та нема за що.
А давай відвідаємо твою танцювальну трупу?
Що?
Вони репетирують нову виставу, а ми колись ходили дивитися.
Я певна, нас і зараз пустять.
І нам би пішло на користь піти кудись разом.
Правда?
Є зачіпка, яку треба перевірити.
Це тут?
Так.
СТОРОННІМ ВХІД ЗАБОРОНЕНО
Легко не буде.
Для цього ти мені й потрібна.
ТРИВАЮТЬ СЕАНСИ ПОВЕРНЕННЯ НА ЧУЖИНУ
КОДІ
Агов!
Ти прийшла.
Не думала, що ми сюди повернемось.
Ти не проти?
Я щаслива.
Танцівники були наче вільні й пов'язані водночас.
Не знала, що тіло на таке здатне. Моє – наче пастка.
Твоє тіло теж таке вміло. Може, колись зуміє знову.
А ти? Вмієш танцювати?
Ні. Тобі б таке не сподобалося. Це наче цирк потвор.
Я рада, що ми туди пішли.
Це найгарніше, що я тут бачила, відколи прийшла до тями.
Що таке?
Там хтось є. Я їх чую.
-Звідки ти знаєш? -Стій позаду мене.
Ключі.
Господи, Коді. Що ти тут робиш? Що в дідька сталося?
Знала б, якби відповідала на дзвінки. Де ти була?
Коді, це Сара... моя мама.
А це Коді.
Приємно нарешті познайомитись, мем.
Тепер скажеш, що в біса сталося?
Я залишу вас наодинці.
Слухай, нам треба вшиватися з міста.
Що? Що ти в біса накоїв? Що в дідька сталося?
Я просто хотів дістати грошенят на авто.
Що ти накоїв?
Продавав тут для чувака травку, дрібниці.
Уже не дрібниці. Хто на тебе напав?
Не знаю. Але забрали все, а було чимало.
Аліє, я в житті не розрахуюсь. Нам треба тікати.
Якщо я не поверну грошей, цей Джаспер
ні перед чим не зупиниться.
-Цього вистачить? -Не вистачить.
І в тебе я не візьму. Нам вони знадобляться. Лос-Анджелес, ніяких зим.
Коді, я не можу залишити маму.
-Цього Джейсона Борна? -Припини.
Вибач, та з нею щось негаразд.
Сама знаєш, я на твоєму боці.
Непогано було б, якби ти була на моєму.
Коді, будь ласка.
Ти справді змусиш мене зараз обирати?
Бо сам знаєш, я не можу.
То я полегшу тобі завдання.
Чому ти так на мене дивишся?
Так, я неповнолітня і напиваюся. Оце я.
Я намагаюся зрозуміти.
Хлопець тобі небайдужий,
а ти не хочеш із ним їхати, навіть якби мене тут не було.
Ти підслуховувала?
Ти ж навіть не уявляєш, через що я пройшла.
Коді мене знає. Він мене розуміє.
Вибач, що підслуховувала.
Усе нормально. Просто...
Я не така, якою ти мене вважаєш. Уже не така.
Нічого я не вважаю.
Я не та сповнена планів дівчинка на відео.
Я збрехала, що закінчила школу.
У мене була стипендія в Сент-Олбанс.
У найкращому чортовому закладі штату.
Та мене вигнали.
Чому?
Бо я була самотня й сердита,
а навколо було повно багатих діток, у яких можна було красти цяцьки.
А Коді...
узяв мою провину на себе.
Сказав, що у мене є майбутнє. Але я продовжувала.
Мабуть, не цього ти сподівалася, коли присвятила життя
тому, щоб послати дочку-генія у коледж.
Знаю, ти вважаєш, я не розумію, чого ти зазнала,
і це справді так...
Я знаю, що таке самотність.
Знаю, як далеко вона може зайти.
Це такі відчуття у комі?
Чи... було ще щось, раніше?
Щось, чого ти мені не казала?
Скажімо так...
поки в моєму житті не з'явилася ти, я була дещо самітницею.
Але самотність не означає, що слід чіплятися за того, хто не для тебе.
Ти така впевнена, що Коді не для мене?
Не для тебе, якщо відволікає тебе від твоїх планів.
Дурнуваті плани. Я не стану талановитим інженером-механіком.
Ну не знаю. Ти ж сама сказала, що це ти в нас розумничка.
Розберешся. Це ж не викарбувано долею.
Усе залежить від тебе.
Не від Коді...
Ні від кого іншого.
Дякую, мамо.
КОЛАЙДЕРТРОН
Цю серію для вас підготував «Клаудспан».
«Клаудспан» створено з єдиною метою:
забезпечити чудовий сон за неймовірну ціну.
А. СТОУН
Т: НЕ ЗНАЮ. ЇЇ ТРИМАЮТЬ НА ЗАСПОКІЙЛИВИХ.
О1: ЩОНОЧІ ТИХО. ТУТ НІКОЛИ НІЧОГО НЕ ВІДБУВАЄТЬСЯ.
О2: ЗНАЮ. НЕВІДОМО, ЩО ТУТ ОХОРОНЯТИ.
О1: І ДАЛІ ЧУЮ «А. СТОУН», ТА НЕ ЗНАЮ, ЩО ЦЕ ВСЕ ОЗНАЧАЄ.
Так. І куди ти йдеш?
Вейн?
ЗБІГ У БАЗІ ТЕЛЕФОННИХ НОМЕРІВ:
ВЕЙН ВІЛКС 4728, КОЛЛІНЗ-АВЕНЮ, АННІСТОН, АЛАБАМА
-Так? -Вейн Вілкс тут живе?
Тобі потрібен Вейн?
Він сказав, що він друг моєї мами. Із Чикаґо.
Із Чикаґо?
Він усе життя прожив тут, в Анністоні.
Ви певні?
Ми разом виросли. Король та королева випускного 1995 року.
Знала його, як свої п'ять пальців.
Аж поки він не впав із драбини, лагодячи дах.
Ударився головою, мало черепа собі не розвалив.
І впав у кому.
Стривайте, він був у комі?
Так. Мені сказали, його мозок помер, і він наче овоч.
Та я все одно щодня його навідувала.
А через п'ять місяців він раптом отямився.
Це було диво. За єдиним винятком.
-Так? -Він прокинувся... інакшим.
Інакшим у якому плані?
У тому, що то був не він.
Почав розмовляти уві сні,
плів щось про математичні рівняння, те, чим він ніколи не цікавився.
Це просто був не Вейн.
Мій Вейн мене кохав.
А цей Вейн...
А цей Вейн що?
І двох тижнів не минуло, як він утік із якоюсь сучкою з бару.
Лекса чи Лексі. Не знаю.
Слухайте, ця жінка, Лекса чи Лексі... Вам ще щось про неї відомо?
Ні. Нічогісінько.
Звісно, я перевірив Стоун. Одразу ж.
Александра.
Александра. Александра Стоун.
АЛЕКСАНДРА СТОУН
МЕШКАНКА БЕЙ-ЕРІА ДИВОВИЖНИМ ЧИНОМ ОТЯМИЛАСЬ ПІСЛЯ ТРИРІЧНОЇ КОМИ
Маєш щось?
Її перевозять.
Сьогодні увечері.
Отже, вирішено. Це наш шанс.
Час тобі показати себе.
Що ти робив у Центрі захворювань, коли її впіймали?
Збирав інформацію, як завжди.
Тепер усе скінчено. Ця програма під загрозою.
Беремо її й тікаємо. Сьогодні увечері її перевозять.
Надто рано. Я ще не всюди можу проникнути. Я недостатньо сильна.
Ні, справа не в цьому. Це все дівчина.
Слухай, я все розумію. Ти ж знаєш, я мав дружину.
І я знаю, те, що ми робимо... заплутане.
Не можна просто взяти й вимкнути ці почуття, але...
так треба.
Де ти була?
У групі підтримки.
А потім...
Я пішла до офісу «Леґасі М'ючуел».
Ось.
Ти застрахувала своє життя? Навіщо?
Аліє, може статися різне, і я хочу, щоб у тебе все було гаразд...
якби зі мною щось трапилося.
Якби ти раптом, ну не знаю, зникла?
Я все знаю про Вейна.
Він не поїхав. Бачила, як ти сіла у його авто.
Аліє.
Ти мені брехала.
Ти знаєш те, чого не повинна знати. Уві сні ти наче бісове радіо.
Що це? Що відбувається, мамо?
-Просто скажи. -Послухай, Аліє.
Тієї жінки, на повернення якої ти сподіваєшся, вже немає.
Кома все змінила. Мені шкода, але так сталося.
І вона не повернеться. Розумієш?
Я нічогісінько не розумію.
Що ж, мені дуже прикро. Та я хочу, аби ти змирилася та продовжувала жити.
Продовжувала жити?
Ти доросла. Тобі вже не потрібна матір.
Маєш рацію.
Не потрібна.
Я сама дам собі раду. Давно вже це роблю.
Аліє? Якого дідька?
Зробімо це. Їдьмо. Ми ще можемо купити те авто?
Не квапся. Що? А як же твоя мама?
Гадав, ви тепер з нею нерозлийвода.
Ти мав рацію. Вона брехала.
А я, дурепа, повірила, що все буде, як і раніше.
А що сталося?
Байдуже. Нічого. Раніше мені було краще.
Гей, слухай, мені прикро. Усе нормально. Все гаразд.
Чуєш? Усе буде добре.
Купімо те авто. Більше ніяких зим.
А я казав не прикипати.
Ворожих об'єктів не виявлено.
Вантаж у безпеці.
Їдьте за маршрутом до призначеного місця зустрічі.
Будьте уважні.
Вас зрозумів.
Ми вийдемо на зв'язок, коли перевеземо вантаж.
Вони рушили. Добре. Вступаємо у гру.
Пішли! Уперед!
Ані руш! Руки вгору!
Ще кілька хвилин. Ми виберемося звідси під час новин о 21:00.
Усе гаразд?
Мені щось ввели. Це тіло погано на нього реагує.
Розпочинається пряма трансляція. Саме цієї миті.
У нас віконце в кілька хвилин, і коли воно зачиниться, ми тут застрягнемо.
Тож дами вперед.
А як щодо прикипання?
Це ж стосувалося мешканців цього світу.
Один чорт.
Побачимось по той бік.
Хутко. Ти в цій атмосфері довго не проживеш.
Вона не дихає.
Сталося те, що й очікувалось. Ти це знала наперед.
Але це тіло було живе, коли я прибула.
Ледь живе.
Ці шкаралупи – всього лише порожні посудини,
живі через людей, які за них чіплялися.
Тому ми їх і обрали.
Ходімо. Повертаймося туди, де наш дім.
Ні.
Що ти робиш?
Нас можуть прийняти назад ще, може, зо дві хвилини.
Я тебе не тримаю.
Ти не Сара. Ти не мама.
Дівчина рано чи пізно здогадається. Припини вдавати та повертайся додому.
Може, я не хочу займатися колишніми справами.
Ти ж знаєш, не можна залишати слідів. Це проти правил.
Саме тому тебе послали.
Я... залишаюся.
У нас немає на це часу. Пора йти.
Ні.
Тобі ніколи не дадуть спокою. Ти ж це розумієш?
Залишишся тут – прийдуть по тебе і дівчину.
То перекажи, що так просто я не здамся.
Саро, наш час спливає!
Сучий сину.
Ти наче казала, що знаєш код.
Знаю. Зачекай.
Тікаймо. Біжімо!
Гей!
Це твоя дівчина, брате?
Так. А ти хто такий?
Я той, кому твій хлопець винен гроші.
Та ну, чувак. Якого дідька?
Ану принеси сюди торбу. Негайно!
Дай їй спокій.
Якого біса?
Ти не моя мама, правда?
Аліє...
Мамо. Мамо, прошу, тримайся. Тримайся. Прошу, тримайся.
Мені так прикро, Аліє.
Ні, прошу. Прошу, не залишай мене. Не залишай мене.
Будь ласка. Всередині є дефібрилятор. За склом. Принеси його.
Аліє.
Ні.
Ось.
Добре.
Ну ж бо.
-Не думаю, що це спрацює. -Ні!
Хрущику?
Мамо.
Що відбувається?
Мамо.
Матусю.
«Петріотс», «Іґлз». «Петріотс», «Бронкос». Петріотс», «Сігокс».
Рон та Герміона.
Ну, це було задовго до аварії.
Добре. Не чіпляйся. Я лише до четвертої книжки дійшла.
Підпишеш це?
Заява на повторне проходження випускного класу в школі.
-Це не зовсім Сент-Олбанс, але... -Гей.
Ти сьогодні досягла більшого, ніж я коли-небудь могла мріяти.
Дякую, мамо.
А це коли було?
На репетиції. Кілька тижнів тому.
Що ставили? Мені сподобалося?
«Повернення на чужину». І так, тобі дуже сподобалося.
Переклад субтитрів: Наталія Наконечна