Раніше у серіалі:
-В нас буде дитина. -Так.
Між мною й Еваном нічого немає.
Він заманює тебе у романтичне місце.
Еване, мої почуття до тебе лише…
Я хотів запропонувати тобі роботу в моїй компанії.
-Ти сидів? -Я не хотів виправдовуватися.
-Я розумію, якщо ти схочеш… -Це Базз.
«Розвієш мій попіл над Чесапікськими берегами?»
Прийшов час політати.
Востаннє на зв'язок виходив о 16:30.
Вони намагалися з ним зв'язатися, але не вийшло.
На аеродромі сказали, що нічого не чули.
-СОС не було? -Взагалі нічого.
-Це ж добре, ні? -Насувається шторм.
Тато знає, що робить. Він повернеться додому до шторму.
-О котрій очікується шторм? -Зараз.
З ним все гаразд, так?
Так.
Алло?
Так. Гаразд, коли?
Так, знаю. Дякую. Тримай нас в курсі.
Це мій друг з берегової охорони. Перед заходом сонця отримали СОС.
Він був слабким, але вони думають, що це батько.
Що він сказав?
Що якийсь механізм відмовив,
він спробує сісти на один з прибережних островів.
Але потім контакт зник.
-Вони шукають його. -Вони його знайдуть.
Як там виглядає шторм?
Поганенько.
Нам необов'язково всім не спати.
Їдьте додому, ми повідомимо, як щось почуємо.
-І не думай. -Ні за що.
Гаразд. Тоді хтось допоможіть мені зробити каву.
Нічка може бути довгою.
Без кофеїну?
Звичайну.
Меган.
Чогось хочеш, люба?
Ні.
Міка.
Хочу, щоб Мік тут був.
З ним все гаразд.
З чого ти така впевнена?
Якби щось з ним сталося, я б знала.
Я стільки йому не встигла сказати.
А що б ти йому сказала?
Що кохаю його.
Що подобається мені.
Те, яким чоловіком він став…
і що, може, хочу провести з ним решту свого життя.
Алло?
Так.
Чудово. Дякую, що повідомив. Ми зараз будемо.
-Це берегова. Він у них. -Дякувати Богу.
-Він цілий? -Так.
Трошки пом'ятий. Вони везуть його до лікарні.
-Лікарні? -Так. Хто поїде?
-Я подзвоню Еббі. -Гаразд.
НЕВІДКЛАДНА ДОПОМОГА
Тату.
-Гей. -Тату.
-Ти у візку? -Не панікуйте. Я цілий і можу ходити.
Це правило лікарні. Так, Тедді?
-Тату, раді тебе бачити. -А я який радий.
-Привіт. -Привіт.
Ти надихнув мене на некисле таке оповідання.
-Можу прочитати? -Тобі не сподобається.
Я тебе викочу. Мені судитися з кимось?
Я про це подумаю.
-Чудово, що ти цілий. -Дякую.
Міку.
Гей.
-Пробач. -Все гаразд.
-Глянь на мене. -Ага.
Все гаразд?
Так. Справді.
Лише кілька подряпин та зламана рука.
Я на футболі гірше травмувався.
Якби ти там помер, я б тебе прибила.
ПРИЙОМНА НЕВІДКЛАДНОЇ ДОПОМОГИ
-Ходімо. -Ходімо додому.
Так.
Пробачте, що змусив хвилюватися.
Мабуть, думаєте, що я бовдур.
Ти цілий, і це найголовніше.
І так, ти бовдур.
То що сталося?
Це мав бути швидкий політ.
Щоб розвіяти порох Базза.
В таку годину?
Я розраховував, що піде на це година, і що повернуся до сутінок.
-Але ти не зміг. -Ні.
Раптово опустився дуже щільний туман над островом, тому я…
-Екстренно приземлився? -Не екстренно. А скоріш…
Це було необхідне, термінове приземлення.
Не думаю, що таке існує.
Існує.
Міку, ти впав.
Думаю, це вже питання семантики.
Я б сказав, що посадив літак на непідготовлений майданчик…
без смуги, з купою дерев, каміння та кущів. І жорстко.
-Берегова охорона тебе знайшла? -Так.
І дуже швидко. Як я й казав, знаєш…
коли я садив літак, це був доволі агресивний процес.
І щойно я сів, ввімкнувся аварійний передатчик локації,
вони приїхали та мене забрали.
Тепер треба вигадати, як повернути літак
назад до аеродрому… На ремонт.
Сподіваюся, його винесе в океан.
Знаю, ти засмучена, але…
Засмучена? Міку, ми думали, що більше тебе не побачимо.
Як ти міг таке вчинити зі мною? З нами?
-Пробач. -Е, ні.
Ти не розумієш, що є люди, які тебе люблять, яким ти не байдужий
і які сумували б за тобою?
Яка різниця?
Вона просто дуже рада, що ти цілий.
Гей.
Не спиться?
Я думала, що всі брешуть про те,
що у вагітних бувають заскоки з раптовими бажаннями.
Ага.
І тут я раптово захотіла арахісового масла з авокадо,
ось тільки авокадо в нас немає.
Я куплю тобі.
Нам не вдалося розповісти рідні про дитину.
Знаю. Просто…
-Був невлучний час. -Це точно.
-Влучний ще настане. -Авжеж.
Але для авокадо влучний час — зараз.
-Вже біжу. -Дякую.
Ну й нічка видалася.
І не кажи.
Болить голова?
Трохи.
Ти п'єш забагато кави.
Може, чи недостатньо.
Я маю знайти асистента в офіс.
Помічника юриста?
Ага. І когось, хто зміг би займатися моїм розкладом та замовленнями.
Я можу. Доки не знайдеш когось постійного.
Дякую, бабусю.
Ні, серйозно.
Простіше простого.
Відповідаєш на дзвінки, записуєш повідомлення, відмічаєш зустрічі.
Я те ж саме робила для твого дідуся, коли він починав.
Так. Але я… Бабусю, технології змінилися.
Так, у мої часи ми користувалися телеграфом.
І, авжеж, поштовими голубами.
Конноре, припини, твоя бабуся в темі.
Я пишу повідомлення, користуюся емодзі.
Так, я бачив, бабусю.
-Домовилися. -Можеш відповідати на дзвінки.
Але це лише на сьогодні.
Авжеж. Довше тобі не по кишені.
-Ходімо. -Гаразд, давай.
Міку, вітаю.
-Привіт, Еване. Як ти? -Спитав чоловік у гіпсі.
-Чув новини. Захотів побачитися. -Все гаразд.
Ти написав, що хотів обговорити зміни щодо готелю.
Хотів спитати, чи ти не проти змін від мого архітектора.
-Так, він зробив чудову роботу. -Я теж так думаю.
-Ти правша? -Ні, лівша.
Розумно з твого боку зламати праву.
Згоден.
Як Еббі? Досі в Огайо?
-Все добре. Працює. -Чудово.
Сідай. Хочу з тобою дещо обговорити.
Гаразд.
Думаю, ти зрозумів, що ми з донькою прямолінійні.
Авжеж.
Еббі сказала, що ти хотів її переманити від мене.
Так.
І мені дуже не подобається, як саме ти це зробив.
Невже?
Так. Ти мав спочатку прийти до мене.
Стара школа та прямота.
-Бо вона твоя донька? -Бо вона моя партнерка.
-Я розумію. -Так?
Але чи на всі сто?
Так.
-Ти ж не збираєшся мене бити? -Якби не цей гіпс…
Це жахливо.
Але чи вам справді потрібен адвокат?
Не пробували з ним поговорити?
Передзвоніть та розкажіть, як пройшло.
Коннор О'Брайєн, юридичні послуги.
Так, д-ре Лоренс.
Я знаю.
Справді?
Яка шкода.
Не пробували йому пояснити?
Може, він все виправить. Спробуйте.
Передзвоніть та розкажіть, як все пройшло.
Так. Бувайте.
Гей, бабусю. Що ти робиш?
Відповідаю на дзвінки.
Це я бачу. Але я не отримую жодних.
Так. Всі отримую я.
Не хочу тебе турбувати.
Більшості людей треба просто виговоритися та порадитися.
Знаю. Цим і займається адвокат.
Тільки ми беремо оплату погодинно.
Більшість, так. Але не мій Коннор.
Він ніколи не користуватиметься так людьми.
Коннор О'Брайєн, юридичні послуги. Зачекайте хвилинку.
Ще щось?
-Коли моя наступна зустріч? -Після обіду.
І я приготувала суп.
Чудово.
Алло?
Для підпірних стін я вирішив використати місцевий камінь. Як тобі ідея?
Гарна. Але ми вже це обговорювали.
Ми вже все обговорили, що ти назвав.
Я лише хочу, щоб все було чітко.
Еване, якщо хочеш просто зайти в гості, просто заходь.
-Причини не потрібні. -Дякую.
-Хочеш перекусити? -Так.
-Ти не зобов'язаний цього робити. -Жодних проблем.
Дай гляну, що там в нас є.
Є яйця. Є арахісове масло.
Зможемо щось зробити.
Є гриби.
-Ми… -Слухай,
в тебе зараз лише одна робоча рука.
-Дозволь мені. -Ти вмієш?
Я вмію готувати чудову яєчню.
-Якщо не проти сніданку на обід. -Не проти.
Так, я теж.
Зроблю мій відомий омлет а-ля «Те, що є в холодильнику».
Де ти зростав, Еване?
Гейнсвілл, Флорида.
Але ти це знаєш.
-Достатньо мене заґуґлити. -Я ґуґлю лише мертвих.
-І це мені в тобі подобається. -Дякую.
-Брати, сестри? -Ні. Єдина дитина. Не видно?
Я помітив.
-Батька не знав. -Важко, мабуть.
Мати впоралася за всіх.
Так. Мабуть, дуже особлива жінка.
Так, була.
Мені шкода.
Мені теж.
Пробач.
Алло?
Так. Так, дуже дякую.
Приїду якомога швидше. Дякую.
Берегова охорона.
Зібрали мій літак. Точніше, що лишилося від нього.
-Хочеш поїхати туди? -Після омлету.
Я з'їжджу з тобою.
Мендрейк, заїдь за нами через 15 хвилин.
Ну, будь, що буде.
-Але твій батько цілий? -Так, так.
Аж камінь з душі, коли його викотили на візку.
СЕРВІС ПЛЮС
Не можу й уявити.
Але в ту ж саму мить в мене в голові сформувалося коротке оповідання.
Ось воно письменництво. Не можна марнувати жодну трагедію.
Тоді я чудово тебе надихнув би.
-Так? -Ага.
Люку?
Привіт. М-ре Салліван.
Як справи? Є хвилинка?
Брі О'Брайєн, це Беннет Салліван. Мій офіцер з УДЗ.
Я вважаю себе янголом-охоронцем,
-який тримає тебе на вірному шляху. -Саме так.
-Що привело вас, м-ре Салліван? -Може, краще на самоті?
Хай лишиться.
Гаразд.
Речі виглядають поганенько, Люку.
Спершу ти змінюєш роботу та житло, не сказавши мені.
Я ж казав. Ми це обговорювали.
Потім твоя впертість щодо наших зустрічей.
Я ж пояснював.
«Проблеми з автівкою». Серйозно?
Ви сказали, що все гаразд.
Було, якби в тебе не було інших порушень.
А потім з'являється це.
Це твоя перевірка на наркотики, Татум.
Амфетаміни — позитивно.
ТАТУМ, ЛЮК АМФЕТАМІНИ — ПОЗИТИВНО
Доведеться провести слухання з УДЗ. Але…
схоже, ти повернешся назад, синку.
Лиши собі. Пані.
БРІДЖ
Це маячня. Я ніколи не приймав амфетаміни.
Люку?
Гей, Люку?
Якщо приймав, ти маєш розповісти.
Брі, клянуся.
Я ніколи не приймав амфетаміни.
Гаразд.
Вони помилково-позитивні, зроби ще один аналіз.
Марно. Салліван має на мене зуб.
Таке ставлення ні до чого не доведе.
-Буде ще одне слухання, так? -Так.
Чудово. Будемо боротися.
Ти не повернешся до в'язниці.
Який пом'ятий літак.
Так. В гіршому стані, ніж я думав.
Крутий же ти фінт провернув.
Ага.
Міку, диво, що ти вижив.
Так, я щойно це осягнув.
Слухай, зроби послугу…
не кажи Еббі, наскільки все погано, гаразд?
Чи Меган. Чи комусь. Не хочу їх хвилювати.
Зрозуміло. Рота на замок.
Я сумуватиму за ним.
-Давно він в тебе? -Десять років.
«Пайпер Сенека».
Я так його любив.
Не думаю, що його можна відремонтувати.
Це точно.
Купиш новий.
Може.
Можу допомогти.
Якщо хочеш.
Допомогти?
Купити новий. На заміну цього. Я лише з радістю.
Ні, дякую.
-Я просто хотів… -Забудь.
Я не хотів образити.
Ти не образив. Але якщо продовжуватимеш — можеш.
Це шоу поверне твою маму у світ мистецтва.
Я не думаю про це.
Припини. Це може стати твоїм найбільшим тріумфом.
Кульмінацією професійної кар'єри.
Ти маєш пишатися. Вона має пишатися.
Буду, коли все закінчиться.
-Це чудово, мамо. -Дякую, Кев.
Я просто рада, що твій батько живий.
Я теж.
Хоча було весело бачити, як ти на нього розізлилася.
Так. Я була засмучена.
Це доводить, що тобі не байдуже.
Ага.
Я хотів дещо тобі сказати.
Я пишаюся тобою.
-Дякую, любий. -Ага.
КОННОР О'БРАЙЄН ЮРИСТ
Дякую, що прийшли. Я вам подзвоню.
І як тобі?
Найкращий з усіх, але, на жаль, бракує юртренування.
Є ще.
-Запускай його. -Авжеж, босе.
Привіт.
Маргарет. Маргарет Келлер.
Коннор О'Брайєн.
Що ти тут робиш? Хіба ти не маєш бути у ДЛП?
Ага. Якби я там працювала.
Ні. Тебе ж не звільнили? Не через мене?
Ні. Я пішла.
Скоро після тебе. Я дала міцну промову.
-Ти б мене чув. -Шкода, що не чув.
Як я можу працювати на фірму,
яка поводиться з людьми, як вони повелися з тобою.
І що я вчилася не для того, щоб ставати таким адвокатом.
Я хочу допомагати людям, а не лише заробляти.
Ти все це сказала?
Так, з кількома оборотами, які я не буду повторювати,
доки твоя бабуся слухає.
Я не слухаю!
Ми віримо тобі, бабусю.
Але, серйозно, коли ти звільнився, мені захотілося з тобою працювати.
Тому я тут.
Я можу сказати тобі лише одне.
Вітаю в команді.
Дякую.
Чому так довго?
Біле тобі, а капучино мені.
Дякую, сер.
Мік розізлився, коли я запропонував йому подарувати літак.
Не розізлився. Образився. Є різниця.
Я розігрував карту багача, так?
М-р О'Брайєн — людина з гордістю.
Я мав би подумати. Не знаю й нащо я таке утнув.
Якщо можу виказати здогадку,
думаю, це місто стало для вас багато важити.
Не знаю. Містечко гарне. І мені подобаються О'Брайєни.
Та не думаю, що це затуманює мої думки.
Тоді я помиляюся, сер.
Хіба що ви не враховуєте якийсь інший фактор.
Під час пошуку було знайдено документи,
які зазначають власника.
-Попередній власник надав… -Гей, Конноре.
Не хочемо тебе відволікати. Ти зайнятий.
-Я не проти. Привіт, Люку. -Конноре.
Що сталося?
Потрібна допомога.
Гаразд. Сідайте.
Гаразд, дякую.
Клянешся, що не приймав ніяких наркотиків?
Так. Клянуся.
Я зробив все, аби змінити своє життя.
Я не можу повернутися до тюрми.
Просто не можу.
Це важливо.
-Коли слухання? -Через три дні.
Три дні.
Я мало знаю про систему УДЗ.
Гаразд. Я розумію.
Ні-ні. Але трьох днів вистачить, щоб дізнатися.
Звільниш мій розклад? Це не буде важко.
І треба замовити кави.
Дякую.
Зарано ще дякувати.
Ти ж зробиш інший тест на наркотики?
Авжеж.
Гаразд. Люку, ти маєш зосередитися.
Зосередься. Чи приймав ти якісь інші ліки?
Взагалі, будь-які.
Я бачив у «Бріджі», як ти приймав таблетку від алергії.
Так. Вони в мене зі мною.
Так. Чудово.
В антигістамінах є складові, які можуть дати помилково позитивний.
Дякую.
На жаль, не ці пігулки.
Гаразд, я розумію, чому моя пропозиція тебе образила.
Ні. Припини.
Я розумію. Ти гордий. Я розумію, що люди твого покоління…
Мого чого?
Я продовжую стріляти собі в ногу, га?
Це точно.
Слухай, я знаю, ти це від доброго серця.
Так.
Може, зараз я ще трохи чутливий. Тому, давай про це забудемо.
-Гаразд? -Так.
Я не проти.
-Рука болить? -Так, рука болить.
Моя спина болить. Ноги.
Голова. Все болить.
Ти багато пережив. Це була серйозна аварія.
Не все так погано. Я тримав все під контролем.
Але ж ти злякався?
Злякався?
До смерті.
Щоб ужитися з цим, знадобиться час.
-Хочеш про це поговорити? -Ні.
Я живий, і це найголовніше.
Можна й так спробувати ужитися.
Замкнути в собі. Уявити, ніби цього не було.
Так роблять люди мого покоління.
Це може вдарити по тобі тоді, коли менш за все очікуєш.
Здається, ніби кажеш з власного досвіду.
Може.
Хочеш про це поговорити?
Ні. Не дуже.
Тепер ти мене розумієш.
Туше.
Розкажи мені.
Будь ласка.
Гаразд. Я…
Мені було 18.
Я був пасажиром.
Ми їхали всю ніч.
Не знаю, чи вона пила.
Може, й пила. Чи просто заснула.
Ми влетіли у мостик з, навіть не знаю якою, швидкістю.
Я не пристебнувся.
Подушки безпеки зупинили мене, але сильно пошкодили спину.
Я витяг її…
але…
вона не вижила.
Це жахливо.
Тому ти не водиш?
Тому…
і бо Мендрейк каже, що я за кермом — загроза людям.
А дівчина? Ти добре її знав?
Так.
Вона…
Це була моя мама.
Боже.
Агов?
Конноре.
Прокидайся.
-Все гаразд? -Так.
Я, мабуть…
-Проспав тут всю ніч? -Так.
Який сьогодні день?
Той самий.
П'ятниця. День слухання.
Так. Ага. Я готовий.
Є ще аспірин?
Скільки ти вже прийняв?
А скільки в коробочці?
-Припини, не вмикай маму. -Я вмикаю не маму, а друга.
-Ти занадто на себе тиснеш. -Я тисну на себе достатньо.
На кону свобода людини.
-Скільки до слухання? -Три години.
Три години. До роботи.
Люк добре пройшов другий тест, так?
Це нічого не значить.
Це лише значить, що тоді він не був на наркоті.
Я маю знайти щось краще,
ніж «Він гарний хлопець, який заслуговує на другий шанс».
Ти щось вигадаєш.
За кілька годин?
Я вірю в тебе.
Ну, хоч один з нас.
Гаразд. Сторінка 43, секція третя…
Дістав?
Так. Содова та чіпси з присмаком барбекю.
Дякую.
-Не знав, що любиш барбекю-чіпси. -Ага. Я теж.
Я не контролюю ці бажання. Вини у всьому фасолинку.
Гей, ти, будь розумнішим, гаразд?
Мені довелося бігати по різним крамницям за содовою.
І я відправила квіти твоїй мамі до відкриття виставки.
Це так мило, але це не обов'язково.
-Моя мама знає, що ми обидва працюємо. -Ні, знаю, але це важливий вечір для неї.
До того ж, я дуже гарна з матерями.
Розумію.
Гей. Це знову я.
Ти це чув? Так, ми маємо добре поводитися з матерями.
Особливо тому, що в тебе чудова мати.
Чуєш мене, малий Деклане?
Досить цих атомних ірландських імен.
-Деклан? -Так.
Ще б Гулівером його назвав.
Малий Гулівер О'Брайєн бігає та підростає.
Досить.
Дай закінчу звіти та знищу ті чіпси.
Лейтенанте.
Отже, як це пройде?
Мені збрехати чи сказати правду?
Забудь.
Він тобі подобається, га?
Так, думаю. Я в курсі, що це все має купу шарів.
Головне, що ти знаєш, у що вплутуєшся.
Хіба ми хоч колись знали, у що вплутувались?
-Влучно. Гей. -Привіт.
-Готовий? -Так. Готовий.
Ідемо.
Люку, пам'ятай, просто будь собою. Ти — твій найкращий захист.
Гаразд. Ясно.
-Як ти? -Трохи запаморочилося.
-Сядь. -Ні, все гаразд. Пройде.
Так. Все гаразд.
-Точно? -Так.
Коннор!
-Що таке? -Не знаю.
Думаю, мені зле.
-Гаразд. Що… Що нам… -Виклич лікаря.
-Лягай. -Ні. Слухання.
Я поясню.
-Я з тобою. -Гаразд.
Казав же, рано дякуєш.
Алло? Я телефоную щодо Коннора О'Брайєна.
Дякую.
Ти мав рацію,
я мав спитати, перш ніж пропонувати Еббі роботу.
Більше таке не повториться. Не хочу, щоб мене вважали таким.
Вона б і не погодилася, тому не хвилюйся.
Вона особлива.
З цим не посперечаєшся.
-Коли повертається? -Завтра.
-Давно її немає. -Чотири дні.
Давно.
Так, майже тиждень.
Так. Добре буде знов її побачити.
Ми всі за нею сумуємо.
Міку, як ти дивишся на те, що я її запрошу?
Запросиш?
-Куди? -На… На вечерю.
Чи… Чи на ланч. Чи на каву.
-Тобто, на побачення? -Типу.
Ти питаєш в мене дозвіл на залицяння до моєї доньки?
Мабуть… так. Питаю.
Еббі — доросла жінка. Вона може робити, що хоче.
-Я знаю. -Але дякую, що спитав.
То що скажеш?
Він скаже «так».
Гей. Як ти?
Лікар сказав, що це лише легке нездужання.
Через нестачу сну та води.
-Я поливатиму тебе, як рослину. -Що зі слуханням?
-Маргарет домовилася, щоб відклали. -Дякую тобі.
-Це дасть нам час на підготовку. -Ти точно здоровий?
Авжеж. Лікар дав мені соку, і мені відразу полегшало.
Запам'ятаю: пити більше соку.
-Точно? -Так. Точно. Дякую.
Їдьте додому, чекайте на повідомлення.
Гаразд.
Конноре.
Більше так не роби.
-Гаразд. -Ти злякав мене.
-Дбай про себе. -Дбаю, бачиш?
-Бувай. -Бувай.
-Бувайте. -Бувай.
Боже.
Легке нездужання, га?
Я думав, що серце вибухне.
Що справді сказав лікар?
Що я був на волосинці від інфаркту.
Що?
Вона хоче зробити аналізи.
Хіба ти не маєш зараз лежати?
Вона казала і це.
А що ще можна робити?
Відпочивати.
Змінити дієту.
Пити воду, а не каву.
Займатися спортом.
І дуже важливо відпочивати.
Ага. Відпочивати.
Тепер ще доведеться працювати над відпочинком.
Треба спитати в іншого лікаря.
Шукаєш лікаря, який скаже пити більше кави
та збільшувати рівень стресу?
Хто знає, може, такі є.
Ага. До роботи.
І я думав про ту страву, томати начинені фетою.
Так, з часниковим маслом.
Джес, дзвонить батько. Поговоримо вже вдома.
Привіт, тату.
-Можеш говорити? -Так.
Тобто, ти сам?
КАФЕ САЛЛІ
Так… Типу.
Я хотів тебе попередити.
Гаразд. Про що?
Може, найближчим часом дещо почуєш,
я хотів тебе попередити.
Про що?
Мені трохи не пощастило.
Інвестиції та таке інше…
Гаразд. Про що ти?
Нічого такого, з чим би не впорався.
Але мене можуть змішувати з брудом у ЗМІ.
Тату, про що ти кажеш?
Тату?
Не вір всьому, що почуєш.
І, Девіде…
я тебе люблю.
-Це зняло стрес? -Навпаки.
На кожне його «звільніть свій розум», я думав про справу Люка.
Ось чому ти впав?
Ні. Тоді я думав, яку краватку одягну до суду.
Гаразд. Думаю, треба спробувати дещо простіше.
Що робиш, коли хочеш провітрити голову?
Це прозвучить тупо.
Я не осуджуватиму.
Розпалюю багаття навпроти будинку, де я зростав.
Недалеко від води на задньому дворі.
Раніше…
ми сиділи навколо нього, робили смори, співали пісень і…
Просто розмовляли про все.
Ти і хтось ще?
Моя родина.
Брат та сестри.
Знаєш, вони дуже божевільні, але я їх люблю.
Бач? Ти вже спокійніший.
Так, га? Як думаєш, що це значить?
Це значить, що ти родом зі щасливої родини.
Це значить, ти не знаєш всієї історії.
Думаю, я чула достатньо.
І не забудь, ввечері виставка твоєї мами.
Так.
Хочеш сходити?
-Твоя бабуся буде там? -Ще б пак.
Тоді, так.
Чудово.
Мені вдалася остання поза, шавасана.
-Чудова поза. -Чарівна.
КАРТИНИ АРТУРА ДРІСКОЛА
Я й не знала, що на Чесапікських берегах є мистецьке життя.
Так, ми сповнені сюрпризів.
Маргарет. Сподіваюся, мій син тебе не замучив роботою.
Не настільки, як замучив себе.
Привіт.
Глянь на людей.
-Який чудовий вечір. -Так.
-Мені не вистачає тут повітря. -Вийдемо?
-Так. -Гаразд.
Артуре, тобі це не подобається, га?
Жартуєш?
Ці підлабузники, які слідкують за останніми трендами…
Мене від них верне.
Цією маячнею займалася Елейн.
Вона любила ці ігри.
Я лише хотів писати картини.
-Справді? -Так.
Коли я закінчував, мені було наплювати, що буде з картиною.
-Сподобається критикам чи ні. -Так.
Для мене було важливо лише відчувати пензлик на полотні.
Тоді нащо ти погодився пройти все це?
Задля Елейн.
Їй би сподобалася ідея, що я…
отримав останню пошану.
Якби міг обрати, чим би краще зайнявся?
Якби Елейн була тут?
Краще б танцював.
-Ці картини неймовірні. -Знаю. Це точно.
-А ця. -Приголомшливо.
Хочете щось випити?
Піду до бару, гляну, що там є.
-З радістю. -Авжеж.
-Побажай вдачі. -Щасти.
Дякую.
Гаразд. Як він насправді?
Тобто?
Що справді сказав йому лікар?
Чом би він розповів мені більше, ніж тобі? Ви ж рідня.
Я знаю, як це. Ви працюєте разом, іноді це ближче за родину.
Не знаю.
Добре.
Але ти про нього дбаєш.
Продовжуй, гаразд? Йому це потрібно.
Сказала, як справжня старша сестра.
Сказала, як справжня молодша сестра.
-Все гаразд? -Що… Авжеж.
А що?
Тебе щось тривожить.
Гаразд.
Батько дзвонив мені сьогодні і…
Ти ж його бачила, сама знаєш, який він закритий.
-Дуже. -І він сказав мені, що…
Що в нього якісь проблеми.
І наприкінці розмови…
сказав, що любить мене.
Він ніколи таке не казав.
Думаю, справи дуже серйозні.
Так, і я дзвонив йому ще.
І писав. Але нічого.
Розмовляв з мамою?
Ні, не хочу її засмучувати, якщо вона не в курсі.
А знаючи тата та матір, вона точно не в курсі.
Дякую, що розповів.
-Дякую, що тримаєш в курсі. -Авжеж.
Виглядаєш чарівно.
Справді? Я цілився у слово франтувато.
Здається, всім подобається шоу. Вітаю.
Так.
-Ось. -Дякую.
Я так довго на цьому зациклювалася, що не знаю, що робитиму завтра.
В мене є ідея.
-Так? -Так.
Ми так і не говорили про те, що саме між нами.
Ми обидва цього уникали.
Так.
Я не знав, чи ти хочеш цього.
Я не знала, чи ти хочеш цього.
Може, й не хотів.
Але зараз хочу.
Після випадку з літаком…
Після необхідної, термінової посадки.
Ага, після неї.
Еббі чудово порається з бізнесом та…
«Та»…
Може, мені взяти відпустку?
Справді?
І що робитимемо?
Подорожуватимемо.
Як завжди хотіли.
Навколо світу.
Лише ти і я.
Я з радістю.
Готова? Якщо поквапимося, встигнемо на виставку.
Так, візьмемо мою офіційну машину, і, ні, сирени вмикати не можна.
Лейтенантство тебе змінило.
Люба, все гаразд?
-Щось мені зле. -Саро? Саро!
Гей.
Гей. Люба.
Люба.
-Далі у серіалі: -Хай це буде лише між нами.
-Сходимо кудись разом? -Цікаво, чи він справді такий милий.
А як щодо Джея?
Я хочу знати, чи я лише друг.
-Гетті? -Хіба ти не хотіла б повернутися?
Не хочу, щоб ти кидала мрію через мене.
-Міні-смори. Звідки так добре мене знаєш? -Ми дуже схожі.
Сьогодні був у банку. З мого траст-фонду зникли всі гроші.
Переклад субтитрів: Володимир Фатун