Tidigare i Chesapeake Shores:
-Vi ska ha barn. -Det ska vi.
Det är inget mellan mig och Evan.
Han tar med dig till en romantisk plats…
Evan, mina känslor för dig är helt…
Jag tänkte erbjuda dig ett jobb på mitt företag.
-Har du suttit inne? -Jag har ingen ursäkt.
-Jag förstår om du vill… -Det är Buzz.
"Kan du sprida min aska över Chesapeake Bay-öarna?"
Vi ska ta en flygtur.
De hade radiokontakt sist kl. 16.30.
De försökte kontakta honom, men utan framgång.
Flygfältet har inte hört nåt.
-Inget nödanrop? -Inget alls.
-Det är väl bra? -Stormen närmar sig.
Pappa vet vad han gör. Han kommer hem innan stormen bryter ut.
-När når den land? -Ungefär nu.
Han är väl okej?
Han är okej.
Hallå?
Ja. Okej, och när var det?
Ja, jag vet. Tack. Ja, håll oss underrättade.
Det var min vän från kustbevakningen. De fick ett nödanrop vid solnedgången.
Det var förvrängt, men de tror att det var pappa.
Vad sa han?
Han hade ett mekaniskt fel
och skulle försöka landa på en av öarna vid kusten.
Sen tappade de kontakten.
-De letar efter honom. -De kommer att hitta honom.
Hur ser stormen ut?
Inte bra.
Det är onödigt att alla ligger sömnlösa.
Åk hem, så ringer vi om vi hör nåt.
-Inte en chans. -Aldrig.
Okej. Då får nån hjälpa mig att göra kaffe.
Det kan bli en lång natt.
Koffeinfritt?
Vanligt.
Megan.
Behöver du nåt, raring?
Nej.
Mick.
Jag behöver Mick.
Han är okej.
Hur kan du veta det?
Om nåt hade hänt honom, hade jag vetat det.
Det är så mycket jag inte har sagt till honom.
Vad skulle du ha sagt till honom?
Att jag älskar honom.
Att jag gillar honom.
Att jag gillar den man han har blivit
och att jag vill tillbringa resten av livet med honom.
Hallå?
Ja.
Tack för informationen. Vi kommer snart.
-Det var kustbevakningen. De har honom. -Prisa helgonen.
-Är han okej? -Han klarar sig.
Han är illa tilltygad. De för honom till sjukhuset.
-Sjukhuset? -Ja. Vem kommer?
-Jag ringer Abby. -Okej.
AKUTMOTTAGNING
Pappa.
-Hej. -Pappa.
-Sitter du i rullstol? -Överreagera inte. Jag kan gå.
Det är bara sjukhusprotokoll. Eller hur, Teddy?
-Pappa, det är skönt att se dig. -Det är skönt att ses.
-Hej. -Hej.
Du inspirerade till en otrolig novell.
-Får jag läsa den? -Du kommer inte att gilla den.
Jag rullar ut dig. Vill du att jag ska stämma nån?
Jag ska fundera på saken.
-Vad skönt att du mår bra. -Tack.
Mick.
Hej.
-Förlåt. -Det är okej.
-Kolla på mig. -Ja.
Är du okej?
Jag mår bra.
Jag har bara några sår och en bruten arm.
Jag har varit med om värre.
Om du hade dött, hade jag dödat dig.
AKUTMOTTAGNING
-Nu åker vi hem. -Ja, nu åker vi.
Ja.
Förlåt att jag gjorde er oroliga.
Ni måste tycka att jag är en idiot.
Du är i säkerhet. Det är det viktiga.
Och ja, du är en idiot.
Så, vad hände?
Det skulle vara en snabb flygtur, bara för att sprida Buzz aska.
Så sent på dagen?
Jag tänkte vara borta i en timme och återvända innan det blev mörkt.
-Men det gjorde du inte. -Nej.
En oväntad dimbank rullade in, så jag…
-Så du fick nödlanda. -Inte nödlanda, utan…
Jag fick nödtvångslanda.
Det är inte en grej.
Det är en grej.
Mick, du kraschade.
Det är en fråga om semantik.
Jag skulle säga att jag landade hårt
på en udde utan startbana, och med träd, stenar och buskar.
-Hittade kustbevakningen dig? -Ja.
Och ganska snabbt. Som jag sa, ni vet…
Jag landade planet ganska aggressivt.
När jag träffade marken, aktiverades nödradiosändaren,
och de kom och hämtade mig direkt.
Nu måste jag bara komma på ett sätt att få flygplanet
till flygplatsen för reparation.
Jag hoppas att det spolas bort av havet.
Jag vet att du är upprörd, men…
Upprörd? Vi trodde inte att vi skulle få se dig igen.
Hur kunde du göra så mot mig, mot oss?
-Jag är ledsen. -Nej.
Inser du inte att det finns folk som älskar dig, bryr sig om dig
och...som skulle sakna dig?
Vad tjänar det till?
Hon är bara glad att du är okej.
Hej.
Kan du inte sova?
Jag började tänka på hur dumt det var
att de säger att gravida kvinnor har begär.
Jaså?
Sen blev jag sugen på jordnötssmör och avokado,
men vi har ingen avokado.
Jag köper det.
Vi fick inte berätta om barnet.
Jag vet. Det är bara…
-Det kändes inte som rätt tillfälle. -Nej.
-Det kommer att komma. -Ja.
Men det är rätt tillfälle att köpa avokado.
-Jag är på väg. -Tack.
Vilken kväll.
Ja.
Har du huvudvärk?
Bara litegrann.
Du dricker för mycket kaffe.
Eller inte tillräckligt.
Jag måste hitta en assistent.
En juristassistent?
Det, och nån som kan hålla koll på min kalender och boka möten.
Det kan jag göra, tills du hittar nån permanent.
Tack, farmor.
Jag menar det. Det är lätt som en plätt.
Man svarar i telefon, tar meddelanden och bokar möten.
Jag gjorde det åt din farfar när han började.
Okej, men… Farmor, tekniken har förändrats.
Ja, på min tid använde vi telegraf.
Och självklart brevduvor.
Connor, din farmor har koll.
Jag messar. Jag gör emojis.
Jag vet att du använder emojis.
-Då är det bestämt. -Du får svara i telefon.
Men det är bara för idag.
Självklart. Du har inte råd med längre än så.
-Kom igen. -Okej, då kör vi.
Hej, Mick.
-Hej, Evan. Hur mår du? -Frågar killen med gipsad arm.
-Jag hörde nyheten. Jag ville träffa dig. -Jag mår bra.
Du skrev att du ville diskutera hotellrevisionerna.
Jag ville se till att du är okej med arkitektens justeringar.
-Ja, han gjorde ett bra jobb. -Jag håller med.
-Är du högerhänt? -Nej, stolt vänsterhänt.
Då var det smart att bryta högerarmen.
Jag tyckte det.
Hur mår Abby? Är hon kvar i Ohio?
-Hon mår bra. Hon får jobbet gjort. -Bra.
Sätt dig. Jag vill prata med dig om en sak.
Okej.
Du har fått lära dig att min dotter och jag är raka.
Definitivt.
Abby sa att du försökte anställa henne.
Ja.
Jag gillar inte hur du hanterade det.
Inte?
Du borde ha kommit till mig först.
Gammaldags och direkt.
-För att hon är din dotter? -För att hon är min partner.
-Jag förstår. -Gör du?
Förstår du verkligen?
Ja.
-Du tänker väl inte slå mig nu? -Om min arm inte var gipsad…
Vad hemskt.
Men behöver du verkligen en advokat?
Har du försökt resonera med honom först?
Ring mig och berätta hur det går.
Connor O'Brien, advokat.
Ja, dr Laurence.
Jag vet.
Jaså?
Det var ju synd.
Har du förklarat det för honom?
Han kanske kan fixa det. Det är värt ett försök.
Ring mig och berätta hur det går.
Okej. Hejdå.
Hej, farmor. Vad gör du?
Jag svarar i telefon.
Jag ser det. Jag får inga samtal.
Jag kollar dem åt dig först.
Jag ville inte störa.
De flesta behöver bara prata av sig.
Jag vet. Det är vad en advokat är till för.
Fast vi tar betalt per timme.
De flesta advokater, men inte min Connor.
Han skulle aldrig utnyttja folk så.
Connor O'Brien, advokat. Kan du vänta ett ögonblick?
Var det nåt mer?
-När är min nästa intervju? -Efter lunch.
Och jag gjorde soppa.
Toppen.
Hallå?
Vad tycker du om att använda lokal sten till alla stödmurar?
Det är okej, men vi har redan pratat om det.
Vi har gått igenom allt du har pratat om.
Jag vill bara se till att allt är tydligt.
Om du vill hälsa på, gör det bara.
-Du behöver ingen ursäkt. -Tack.
-Vill du ha lunch? -Ja.
-Du behöver inte göra det. -Det är okej.
Få se vad vi har.
Vi har ägg. Vi har jordnötssmör.
Vi kan laga nåt.
Vi har svamp.
-Vi… -Okej, kom igen.
Du har en fungerande arm.
-Tillåt mig. -Lagar du mat?
Jag är bra på ägg.
-Gillar du frukost till lunch? -Ja, faktiskt.
Jag med.
Du ska få min berömda omelett à la vad du än har i kylen.
Var växte du upp?
Gainesville i Florida.
Men det visste du.
-Du behöver bara googla. -Jag googlar bara döda människor.
-Jag gillar det med dig. -Tack.
-Har du några syskon? -Nej, jag är ensambarn. Märks inte det?
Jag undrade.
-Jag kände aldrig min pappa. -Det måste vara tufft.
Min mamma gjorde sitt bästa.
Ja. Hon är säkert en speciell kvinna.
Ja, det var hon.
Jag är ledsen.
Jag med.
Ursäkta mig.
Hallå?
Ja. Tack så mycket.
Jag kommer så fort jag kan. Tack.
Det var kustbevakningen.
De har räddat mitt plan, det som finns kvar av det.
-Vill du åka och kolla? -Efter min omelett.
Jag följer med.
Mandrake, hämta oss om 15 minuter.
Nu ska vi se.
-Men din pappa är okej? -Ja.
Jag var så lättad när de rullade ut honom.
Det tror jag nog.
Men samtidigt bildades en novell i mitt huvud.
Så är det att vara författare, ingen tragedi går till spillo.
Då skulle jag vara en sann inspiration.
-Visst? -Ja.
Luke?
Hej, mr Sullivan.
Hur är det? Har du tid?
Bree O'Brien, det här är Bennet Sullivan. Han är min övervakare.
Jag ser mig som din skyddsängel.
-En som håller dig på rätt spår. -Ja, precis så.
-Vad gör du här, mr Sullivan? -Vi borde ta det här i enrum.
Hon kan stanna.
Okej.
Det ser inte bra ut, Luke.
Först byter du jobb och bostad utan att berätta det för mig.
Vi har pratat om det här.
Sen är det frågan om att du är sen till våra möten.
Jag förklarade det.
"Bilproblem", allvarligt?
Du sa att det var okej.
Jag sa att det var okej om du inte bröt mot fler regler.
Sen dök det här upp.
Det här är ditt senaste drogtest.
Det var positivt för amfetamin.
TATUM, LUKE AMFETAMIN POSITIV
Vi måste ha ett frigivningsförhör…
…men det ser ut som att du ska tillbaka North Branch.
Du kan behålla det. Frun.
Det är inte sant. Jag har aldrig tagit amfetamin.
Luke?
Du, Luke?
I så fall måste du berätta det.
Bree, jag svär.
Jag har aldrig tagit amfetamin.
Okej.
Då är det ett falskt positivt svar. Du kan ta ett till.
Det är lönlöst. Sullivan är ute efter mig.
Den attityden hjälper inte.
-Det blir väl ett nytt förhör? -Ja.
Bra. Vi ska kämpa emot.
Du ska inte till fängelset.
Det är ett väldigt kraschat plan.
Ja. Det är värre än jag trodde.
Du har verkligen förstört det.
Ja.
Det är ett mirakel att du lever.
Ja, jag insåg precis det.
Gör mig en tjänst.
Berätta inte för Abby hur illa det är.
Eller Megan eller nån annan. Jag vill inte oroa dem.
Uppfattat. Mina läppar är förseglade.
Jag kommer att sakna det.
-Har du haft det länge? -I tio år.
Piper Seneca.
Jag älskade det.
Det går nog inte att rädda.
Nej.
Du kan köpa ett nytt.
Kanske.
Jag kan hjälpa till,
om du behöver hjälp.
Hjälp?
Jag kan hjälpa dig att köpa ett nytt. Det gör jag gärna.
Nej, tack.
-Jag menade bara… -Släpp det.
Jag ville inte förolämpa dig.
Det gjorde du inte, men det gör du om du inte slutar.
Den här utställningen kommer att sätta din mamma på kartan igen.
Jag tänker inte ens på det.
Kom igen, det här kan bli din största triumf,
kulmen på din karriär.
Du borde vara stolt. Hon borde vara stolt.
Det kommer jag att vara efteråt.
-Det är fantastiskt, mamma. -Tack, Kev.
Jag är bara glad att din pappa är i säkerhet.
Jag med.
Fast det var rätt kul att se dig gå på honom sådär.
Ja. Jag var upprörd.
Det bevisar bara att du bryr dig.
Ja.
Jag vill berätta en sak.
Jag är stolt över dig.
-Tack, älskling. -Ja.
CONNOR O'BRIEN ADVOKAT
Tack för att du kom. Jag hör av mig senare.
Vad sägs om den?
Han är nog bäst av alla. Jag önskar att han hade mer erfarenhet.
Det är en till.
-Skicka in honom. -Visst, chefen.
Hallå där.
Hej.
Margaret. Margaret Keller.
Connor O'Brien.
Vad gör du här? Borde inte du vara på DLP?
Visst, om jag fortfarande jobbade där.
Du fick väl inte sparken på grund av mig?
Nej, jag slutade.
Inte långt efter dig. Jag höll ett bra tal.
-Du skulle ha hört. -Jag önskar att jag hade det.
Jag sa att jag inte kunde jobba för en firma
som behandlade folk som de försökte behandla dig,
att jag inte studerade juridik för att bli en sån advokat.
Jag vill hjälpa folk, inte bara tjäna pengar.
Sa du allt det?
Ja, och några ord jag inte kan upprepa medan din farmor lyssnar.
Jag lyssnar inte!
Vi tror dig, farmor.
Men när du slutade tänkte jag: "Jag vill jobba med en sån kille."
Så, här är jag.
Det finns bara en sak kvar att säga:
Välkommen ombord.
Tack.
Varför tog det sån tid?
En flat white till dig och en cappuccino till mig.
Tack, sir.
Mick blev förolämpad när jag erbjöd att köpa ett flygplan.
Inte förolämpad, utan förnärmad. Det är skillnad.
Jag spelade den rika mannen, eller hur?
Mr O'Brien är en stolt man.
Jag borde ha vetat bättre. Jag vet inte ens varför jag gjorde det.
Om jag får gissa,
har det här stället kommit att betyda nåt för dig.
Jag vet inte. Jag gillar stan, och jag tycker om familjen O'Brien.
Men jag tror inte att det påverkar mitt omdöme.
Då måste jag ha misstagit mig.
Såvida det inte finns en faktor du inte överväger.
En äganderättssökning har avslöjat dokument i din fastighets ägarhistorik.
-Den förra ägaren beviljade servitut… -Du, Connor.
Jag vill inte störa dig. Jag vet att du är upptagen.
Jag låter mig gärna distraheras.
-Hej, Luke. -Connor.
Vad är det?
Vi behöver din hjälp.
Okej. Kom och sätt er.
Okej, tack.
Svär du på att du inte tog några droger?
Jag svär.
Jag har gjort allt jag kan för att försöka förändra mitt liv.
Jag kan inte åka in igen.
Jag kan inte.
Det är viktigt.
-När är förhöret? -Om tre dagar.
Tre dagar.
Jag vet inte mycket om villkorlig frigivning.
Okej. Tack, jag förstår.
Nej. Tre dagar räcker för att lära sig.
Kan du rensa mitt schema? Det borde inte vara så svårt.
Och kan nån skicka efter kaffe?
Tack.
Tacka mig inte än.
Är du villig att ta ett test till?
Absolut.
Okej. Luke, du måste fokusera, okej?
Du måste koncentrera dig. Har du tagit nån medicin?
Nån medicin alls?
Såg inte jag dig ta ett allergipiller på The Bridge?
Jo. Jag har dem på mig.
Ja! perfekt.
Antihistaminer kan orsaka ett falskt positivt svar.
Tack.
Tyvärr gör inte de här det.
Jag förstår varför du tog mitt erbjudande på fel sätt.
Släpp det bara.
Jag fattar. Du är stolt. Jag förstår att nån i din generation…
Min vad?
-Jag trampar visst i klaveret hela tiden. -Ja.
Jag vet att du menade väl.
Jag vet det.
Jag kanske är lite irriterad just nu. Så vi kan väl bara glömma hela grejen.
-Okej? -Ja.
Det låter bra.
-Har du ont i armen? -Ja.
Och i min rygg, mina ben
och mitt huvud.
Allt gör ont.
Du har gått igenom mycket. Det var en allvarlig olycka.
Det var inte så illa. Jag hade kontroll hela tiden.
Men du var rädd?
Rädd?
Jag var livrädd.
Det kan ta tid att komma över nåt sånt.
-Vill du prata om det? -Nej.
Jag lever, det är det enda viktiga.
Det är ett sätt att hantera det.
Att stänga inne det och låtsas att det aldrig hände.
Sån är min generation.
Det har en tendens att slå tillbaka när man minst anar det.
Det låter som om du talar av egen erfarenhet.
Kanske.
Vill du prata om det?
Nej, inte direkt.
Nu vet du hur jag känner.
Touché.
Berätta om det.
Snälla.
Okej, jag…
Jag var 18.
Jag satt i passagerarsätet.
Vi körde på kvällen.
Jag vet inte om hon hade druckit.
Hon kan ha gjort det, eller så somnade hon bara.
Vi körde in i bron över motorvägen i jag vet inte vilken hastighet.
Jag hade inget bälte på mig.
Krockkuddarna tog emot mig, men de sabbade min rygg rätt rejält.
Jag drog ut henne…
…men…
…hon klarade sig inte.
Vad hemskt.
Är det därför du inte kör?
Det…
…och Mandrake säger att jag är en plåga bakom ratten.
Flickan, kände du henne väl?
Ja.
Hon…
Hon var min mamma.
Jösses.
Hallå?
Connor.
Dags att vakna.
-Är du okej? -Ja.
Jag måste ha…
-Sovit här hela natten? -Ja.
Vilken dag är det?
Det är dags.
Det är fredag. Förhöret är idag.
Visst. Ja, jag är redo.
Har du mer aspirin?
Hur många har du tagit?
Hur många är det i en flaska?
-Kom igen, lek inte mamma. -Jag leker vän.
-Du pressar dig själv för hårt. -Jag pressar mig själv precis nog.
En mans frihet står på spel.
-När är förhöret? -Om tre timmar.
Tre timmar. Okej, tillbaka till jobbet.
Luke klarade sitt andra test. Det är väl bra?
Det betyder ingenting,
bara att han inte gick på droger när han gjorde testet.
Jag behöver nåt mer än:
"Han är en bra kille som förtjänar en andra chans."
Du löser det.
Mellan nu och elva?
Jag tror på dig.
Då gör en av oss det.
Okej. Sida 43, sektion 3…
Köpte du dem?
Ja. Cream soda och grillchips.
Tack.
-Gillar du ens grillchips? -Tydligen.
Jag har ingen kontroll över begären. Skyll på magbönan.
Hördu, var förnuftig, okej?
Jag fick åka till två affärer för att köpa cream soda.
Jag skickade blommor till din mammas vernissage.
Vad snällt, men det hade du inte behövt.
-Mamma vet att vi måste jobba. -Ja, men det är en stor kväll.
Dessutom gillar jag att vara snäll mot mammor.
Det förstår jag.
Hej, det är jag igen.
Hörde du? Vi måste vara snälla mot våra mammor.
Särskilt du, för du kommer att ha en fantastisk mamma.
Hör du mig, lille Declan?
Nu räcker det med irländska namn.
-Declan? -Ja.
Du kan lika gärna kalla honom Gulliver.
Lille Gulliver O'Brien som sparkar runt och växer sig stor.
Det räcker.
Låt mig avsluta mina rapporter och sluka de här chipsen.
Styrkeledaren.
Hur kommer det att gå?
Ska jag ljuga eller säga sanningen?
Glöm det.
Du gillar honom, va?
Ja, jag tror det. Jag vet att det finns många lager där.
Så länge du vet vad du ger dig in på.
Vet vi nånsin vad vi ger oss in på?
-Bra poäng. Hej. -Hej.
-Är du redo? -Ja, jag är redo.
Nu kör vi.
Luke, kom ihåg att vara dig själv. Du är ditt bästa försvar.
Okej, uppfattat.
-Är du okej? -Jag är lite yr.
-Sätt dig. -Nej, det är okej. Det går över.
Jag mår bra.
-Säkert? -Ja.
Connor!
-Vad är det? -Jag vet inte.
Jag är nog inte okej.
-Okej, vad…? Vad ska vi…? -Ring en läkare.
-Lägg dig ner. -Nej, förhöret.
Jag förklarar.
-Jag har dig. -Okej.
Jag sa ju att du inte skulle tacka mig än.
Hallå? Ja. Jag ringer angående Connor O'Brien.
Tack.
Du hade rätt.
Jag borde ha frågat dig innan jag erbjöd Abby jobbet.
Det misstaget gör jag inte om. Jag vill inte ses som en tjuvskytt.
Hon skulle aldrig ha tackat ja, så oroa dig inte.
Hon är en speciell person.
Det säger jag inte emot.
-När kommer hon tillbaka? -Imorgon.
-Hon har varit borta länge. -I fyra dagar.
Det är länge.
Ja, det är nästan en vecka.
Ja. Det blir kul att se henne igen.
Vi saknar henne allihop.
Vad skulle du säga om jag bjöd ut Abby?
Ut?
-Ut vart? -På… På middag.
Eller lunch, eller kaffe.
-Menar du en dejt? -Typ.
Ber du mig om tillåtelse att uppvakta min dotter?
Jag antar att jag uppvaktar. Ja.
Abby är vuxen. Hon får göra vad hon vill.
-Jag vet det. -Men tack för att du frågade.
Så, vad säger du?
Han säger "ja".
Hej. Hur mår du?
Läkaren sa att det bara var lite yrsel.
Sömnbrist och uttorkning.
-Jag ska vattna dig som en växt. -Vad hände med förhöret?
-Margaret lyckades skjuta upp det. -Tack så mycket.
-Då hinner jag förbereda mig. -Är det säkert att du mår bra?
Ja. Läkaren gav mig juice, och jag mådde genast bättre.
Det ska jag skriva ner, "drick mer juice".
-Är du säker? -Ja, jag är säker. Tack.
Åk hem och vänta på besked.
Okej.
Connor…
…gör inte om det.
-Okej. -Du skrämde mig.
-Ta hand om dig. -Det gör jag redan. Kolla.
-Hejdå. -Vi ses.
-Hejdå.
Jösses.
Bara lite yrsel, va?
Jag trodde att hjärtat skulle explodera.
Vad sa läkaren egentligen?
Jag var så nära en hjärtattack man kan komma utan att få en.
Va?
Hon vill ta prover nästa vecka.
Borde inte du ligga till sängs?
Hon verkade tycka det.
Vad mer ska du göra?
Vila.
Ändra min diet.
Dricka vatten, inte kaffe.
Få mycket motion.
Det är viktigt att slappna av.
Toppen, slappna av.
Till råga på allt, måste jag jobba på att slappna av.
Jag borde få ett andra utlåtande.
Letar du efter en läkare som kommer säga åt dig att dricka mer kaffe
och öka din stressnivå?
Man vet aldrig, de kanske finns där ute.
Okej, då fortsätter vi.
Jag tänkte göra den där grejen med fetaostfyllda tomater.
Ja, med vitlökssmör.
Jess, min pappa ringer. Vi ses hemma, okej?
Hej, pappa, läget?
-Kan du prata? -Visst.
Jag menar, är du ensam?
Ja, jag… Jag antar det.
Jag… Jag ville bara förvarna dig.
Okej. Om vad?
Du kanske får höra en del saker framöver, och jag ville bara varna dig.
Varna mig för vad?
Jag har haft lite otur.
Investeringar och så vidare, och…
Okej, vad menar du?
Det är inget jag inte klarar av,
men det kan bli otrevlig publicitet.
Pappa, vad pratar du om?
Pappa?
Tro inte allt du kommer att höra.
Och David…
…jag älskar dig.
-Lindrade det din stress? -Det gjorde den värre.
Varje gång han sa "töm era sinnen". oroade jag mig för Lukes fall.
Var det då du ramlade?
Nej. Det var då jag bestämde vilken slips jag skulle ha i rätten.
Okej, vi måste nog prova nåt enklare.
Vad gör du när du vill koppla av?
-Det kommer att låta fånigt. -Jag dömer inte.
Det finns en eldgrop utanför huset där jag växte upp.
Den ligger nere vid vattnet.
Vi brukade…
…grilla s'mores, sjunga sånger och bara…
Bara prata om allt.
Du och vem mer?
Min familj.
Min bror och mina systrar.
De är rätt galna, men jag älskar dem.
Ser du? Du är redan lugnare.
Visst är jag? Vad tror du att det betyder?
Att du kommer från en lycklig familj.
Du känner inte till hela historien.
Jag har hört tillräckligt.
Glöm inte din mammas utställning ikväll.
Just det.
Vill du följa med?
-Kommer din farmor att vara där? -Absolut.
Då är jag på.
Härligt.
Jag fick till den sista posen, shavasana.
-Lysande. -Det var vackert.
ARTHUR DRISCOLLS MÅLNINGAR
Ja.
Jag visste inte att Chesapeake Shores hade en konstscen.
Vi är fulla av överraskningar.
Jag hoppas att min son inte pressar dig för hårt.
Inte hälften så hårt som han pressar sig själv.
Hej.
Titta på alla.
-Festen kunde inte vara bättre. -Ja.
-Jag kan inte andas. -Vill du ta luft?
-Snälla. -Okej.
Arthur, du gillar inte det här, va?
Skämtar du?
Ja-sägare som följer de senaste trenderna.
Det gör mig illamående.
Jag lät alltid Elaine ta hand om det.
Hon gillade spelet.
Jag ville bara måla.
-Jaså? -Ja.
När jag var klar, brydde jag mig aldrig om en målning.
-Huruvida kritikerna gillade den. -Ja.
Det viktiga var känslan av penseln på duken.
Så varför gick du med på att utsätta dig för allt det här?
För Elaine.
Hon skulle gilla tanken på…
…ett sista hurra.
Om du fick bestämma, vad skulle du hellre göra?
Om hon var här?
Jag skulle hellre dansa.
-De här målningarna är fantastiska. -Jag vet.
-Titta på den. -Den är fantastisk.
Vill ni ha nåt att dricka?
Jag ska se vad jag hittar i baren.
-Det vore toppen. -Visst.
-Okej. Önska mig lycka till. -Lycka till.
Tack.
Hur mår han egentligen?
Vad menar du?
Vad sa läkaren till honom?
Varför skulle han berätta mer för mig? Du är familj.
När man jobbar ihop, kan man komma varandra närmare än familj.
Det vet jag inte.
Okej.
Men du tar hand om honom.
Fortsätt så, okej? Han behöver det.
Så talar en äkta storasyster.
Så talar en äkta lillasyster.
-Är du okej? -Vad…? Ja, jag mår bra.
Hurså?
Det är nåt som stör dig.
Okej.
Min pappa ringde mig idag, och…
Du har träffat honom, du vet hur privat han är.
-Väldigt. -Han sa att han…
Att han har det lite jobbigt.
Och i slutet av samtalet…
…sa han att han älskade mig.
Det har han aldrig sagt förut.
Så jag tror att nåt kan vara väldigt fel.
Jag har ringt och messat, men jag har inte fått nåt svar.
Har du pratat med din mamma?
Jag vill inte göra henne upprörd om hon inte är underrättad.
Om jag känner mina föräldrar, är hon definitivt inte underrättad.
Tack för att du sa det.
-Tack för att du håller mig underrättad. -Självklart.
Vad stilig du är.
Jaså? Jag hoppades på elegant.
Alla verkar älska utställningen. Grattis.
Ja.
-Varsågod. -Tack.
Jag har fokuserat på det här så länge att jag inte vet vad jag ska göra imorgon.
Jag har en idé.
-Har du? -Ja.
Vi har inte pratat om vart vi är på väg.
Vi har undvikit det.
Ja.
Jag visste inte om du ville prata om det.
-Jag visste inte om du ville prata om det. -Det kanske jag inte ville.
Men nu vill jag det.
Ända sen jag var på planet…
Och fick nödtvångslanda.
Ja, det.
Hur som helst, Abby har skött verksamheten väl, och…
"Och"…?
Tänk om jag skulle ta ledigt?
Jaså?
Och göra vad?
Resa.
Som vi sa att vi skulle göra.
Jorden runt,
bara du och jag.
Gärna.
Redo? Skyndar vi oss, hinner vi till utställningen.
Ja, vi kan ta min officiella bil. Och nej, du får inte använda sirenen.
Att bli styrkeledare har förändrat dig.
Är du okej?
-Jag mår inte så bra. -Sarah? Sarah!
Du.
Du, älskling.
Älskling.
-I nästa avsnitt: -Jag vill att det stannar mellan oss.
-Vill du gå ut med mig? -Jag undrar om han är en rar kille.
Jay, då?
Jag måste veta om vi bara är vänner.
-Getty? -Vore det inte kul att komma tillbaka?
Missa inte ditt drömjobb för min skull.
-Små s'mores. Hur känner du mig så väl? -Vi är väldigt lika.
Jag gick till banken idag. Min förvaltningsfond hade tömts.
Undertexter: Josephine Roos Henriksson