Viděli jste:
- Budeme mít miminko. - Ano, budeme.
Nic spolu s Evanem nemáme.
Odveze tě na nějaké romantické místo.
Evane, mé city k tobě jsou zcela…
Chtěl jsem ti nabídnout místo ve firmě.
- Byls ve vězení? - Nechci se vymlouvat.
- Pochopím, když budeš chtít… - To je Buzz.
„Mohl bys můj popel rozprášit nad ostrůvky v Chesapeake Bay?“
Půjdeme se proletět.
Poslední spojení s ním měli ve čtyři třicet.
Zkoušeli se s ním teď spojit. Marně.
Na letišti tvrdí, že nic neslyšeli.
- Žádné volání o pomoc? - Vůbec nic.
- To je dobře, že? - Blíží se bouře.
Táta ví, co dělá. Doma bude, než ta bouře udeří.
- Kdy má zasáhnout pobřeží? - Asi tak teď.
Je v pořádku, že?
Je v pořádku.
Haló?
Jo. Dobře, a kdy to bylo?
Dobře. Jo, já vím. Díky. Jo, informuj nás.
To byl kamarád z pobřežní stráže. Před západem slunce zachytili tísňové volání.
Bylo to přerušované, ale myslí si, že to byl táta.
Co říkal?
Měl mechanickou poruchu
a chtěl se pokusit sednout na jednom z pobřežních ostrovů.
Ale pak ztratili spojení.
- Hledají ho. - Najdou ho.
Jak to vypadá s tou bouří?
Moc dobře ne.
Není nutné, aby nikdo nespal.
Běžte domů a my vám zavoláme, když se něco dozvíme.
- Ani za nic. - Ne.
Dobře. V tom případě mi někdo pomozte uvařit kafe.
Bude to dlouhá noc.
Bez kofeinu?
Normální.
Megan.
Potřebuješ něco, zlato?
Ne.
Micka.
Potřebuju Micka.
Je v pořádku.
Jak si můžeš být tak jistá?
Kdyby se mu něco stalo, věděla bych to.
Ještě jsem mu toho tolik neřekla.
A co bys mu chtěla říct?
Že ho miluju.
Že ho mám ráda.
Mám ráda toho muže, kterým se stal,
a možná s ním chci strávit zbytek života.
Haló?
Jo.
Výborně. Děkujeme za zprávy. Hned tam budeme.
- To byla pobřežní stráž. Mají ho. - Díky všem svatým.
- Je v pořádku? - Bude.
Je potlučený. Vezou ho do nemocnice.
- Do nemocnice? - Jo. Kdo pojede?
- Zavolám Abby. - Dobře.
POHOTOVOST
Táta.
- Ahoj. - Tati.
- Jsi v kolečkovém křesle? - Nezmatkujte. Jsem v pohodě. Můžu chodit.
Jsou to jen nemocniční pravidla. Že, Teddy?
- Tati, rádi tě vidíme. - Rád jsem viděn.
- Ahoj. - Ahoj.
Inspirovals pořádný krátký příběh.
- Můžu si ho přečíst? - Asi se ti nebude líbit.
Vyvezu tě. Mám někoho žalovat?
Rozmyslím si to.
- Jsem tak ráda, že jsi v pořádku. - Díky.
Ach, Micku.
Ahoj.
- Promiň. - To nic.
- Podívej se na mě. - Jo.
Jsi v pořádku?
Jsem v pohodě. Skutečně.
Jen pár škrábanců, odřenin a zlomená ruka.
Na fotbalovém hřišti jsem zažil horší.
Kdybys tam umřel, zabila bych tě.
RECEPCE POHOTOVOST
- Jdeme. - Jdeme domů, že?
Jo.
Poslyšte, je mi líto, že jsem vás všechny vystrašil.
Musíte si myslet, že jsem idiot.
Jsi v bezpečí a to je důležité.
A ano, jsi idiot.
Tak co se stalo?
Měl to být krátký let.
Jen na rozprášení Buzzova popela.
Tak pozdě?
Měl jsem být pryč jen hodinu a do setmění se vrátit.
- Ale nevrátil ses. - Ne.
Nad pevninou se udělala nečekaná mlha a musel jsem…
- Musels nouzově přistát? - Ne nouzově.
Bylo to nutné, urgentní přistání.
To myslím neexistuje.
Existuje.
Micku, tys havaroval.
To je otázka toho, jak se to podá.
Řekl bych, že jsem s letadlem dosedl na kousek země,
bez ranveje a se spoustou stromů a kamenů a keřů a to dost tvrdě.
- Našla tě pobřežní stráž? - Jo.
A dost rychle. Jak jsem říkal…
když jsem s letadlem přistál, bylo to dost agresivní.
A jakmile jsem dosedl, spustil se nouzový lokalizátor
a oni hned přijeli a sebrali mě.
Teď jen musím přijít na to, jak to letadlo
dostat zpět na letiště a nechat ho opravit.
Já doufám, že ho pohltí oceán.
Vím, že se zlobíš, ale…
Zlobím? Micku, báli jsme se, že tě už nikdy neuvidíme.
Jak jsi mi to mohl udělat? Nám?
- Omlouvám se. - Ale ne.
Neuvědomuješ si, že jsou tu lidi, kteří tě milují, kterým na tobě záleží
a kterým bys chyběl?
Proč se namáhám!
Je jen hrozně ráda, že jsi v pořádku.
Hej.
Nemůžeš spát?
Napadlo mě, že mi připadalo hloupé,
když říkali, že těhotné ženy mají chutě.
Jo?
A pak jsem dostala chuť na burákové máslo a avokádo,
jenomže my avokádo nemáme.
Seženu ti ho.
Neměli jsme možnost říct tvé rodině o miminku.
Já vím. Prostě…
- Nebyla vhodná chvíle. - Ne, to nebyla.
- Správná chvíle nadejde. - Nadejde.
Ale správná chvíle na avokádo je právě teď.
- Už jdu. - Děkuju.
To byla ale noc.
To tedy byla.
Bolí tě hlava?
Jenom trochu.
Piješ moc kávy.
Možná, nebo ne dostatečně.
Musím si najít pomoc do kanceláře.
Právního asistenta?
Toho. A někoho, kdo mi pomůže s harmonogramem a s návštěvami.
To bych zvládla. Než si někoho najdeš.
Děkuju, babi.
Ne, vážně.
Pohodička.
Zvedneš telefon. Zapíšeš si to. Domluvíš schůzku.
Dělávala jsem to pro tvého dědu, když začínal.
Jasně. Ale víš… Babi, technologie pokročila.
No jasně, za mých časů jsme používali telegraf.
A holuby, samozřejmě.
Connore, no tak, tvoje babi jde s dobou.
Textuju. Používám smajlíky.
Já vím, že smajlíkuješ, babi.
- Tak platí. - Můžeš brát telefony.
Ale aby bylo jasno, je to jen na dnešek.
Ale jistě. Na delší dobu si mě nemůžeš dovolit.
- Jdeme. - Dobře, jdeme na to.
Micku, zdravím.
- Ahoj, Evane. Jak se vede? - Ptá se chlap s rukou v sádře.
- Doneslo se mi to. Chtěl jsem tě vidět. - Jsem v pohodě.
Ve zprávě jsi psal, že chceš probrat změny na hotelu.
Chtěl jsem vědět, že ti ty zásahy architekta nevadí.
- Jo, podle mě odvedl skvělou práci. - Jo, podle mě taky.
- Jsi pravák? - Ne, pyšný levák.
To bylo od tebe chytré, že sis zlomil pravou ruku.
Taky si to myslím.
Jak se má Abby? Pořád je v Ohiu?
- Má se dobře. Zvládá to. - To je dobře.
Posaď se. Chci s tebou o něčem mluvit.
Dobře.
Už víš, že my s dcerou jsme upřímní.
To určitě.
Abby mi řekla, že ses mi ji pokusil přetáhnout.
Ano.
Dost mi vadí, jak jsi to udělal.
Skutečně?
Jo. Nejprv jsi měl přijít za mnou.
Podle staré školy a přímo.
- Protože je to tvoje dcera? - Protože je to moje partnerka.
- To chápu. - Skutečně?
Skutečně to chápeš?
Ano.
- Neuhodíš mě teď, že ne? - Kdybych neměl sádru:
To je příšerné.
Ale skutečně potřebujete právníka?
Nezkusil jste se s ním nejprve domluvit?
Zavolejte mi a dejte mi vědět, jak to šlo, jo?
Connor O’Brien, advokát.
Ano, doktore Laurenci.
Já vím.
Skutečně?
To je ale škoda.
Vysvětlil jste mu to?
Možná to spraví. Za pokus to stojí.
Pak mi zavolejte a řeknete mi, jak to šlo.
Dobře. Nashle.
Hej, babi. Co to děláš?
Beru telefony.
To vidím, jo. Ke mně se ale žádné nedostanou.
Ano. Nejprve je prověřuju.
Nechci tě obtěžovat.
Víš, většina lidí se potřebuje jen vypovídat.
Já vím. To patří k právničině.
Ale my jim za to vypovídání se účtujeme na hodinu.
Většina právníků jistě. Ale ne můj Connor.
Ten by takhle lidi nikdy nezneužil.
Connor O’Brien, advokát. Mohl byste počkat, prosím?
Ještě něco?
- Kdy mám další pohovor? - Hned po obědě.
A udělala jsem polévku.
To je skvělé.
Haló?
Na opěrné zdi jsem se rozhodl použít místní kámen. Co ty na to?
Podle mě je to bezva. Ale o tom jsme už mluvili.
Všechno, o čem mluvíš, jsme už probrali.
Jen se chci ujistit, že je vše jasné.
Evane, když chceš jen přijít na návštěvu, klidně přijď.
- Nemusíš hledat důvod. - Díky.
- Dáš si oběd? - Jo.
- Není to nutné. - Nic to není.
Podíváme se, co tu máme.
Máme tu vajíčka. Máme burákové máslo.
Něco ukuchtíme.
Máme tu houby.
- Máme… - Tak dobře, no tak,
máš jednu funkční ruku.
- Dovol. - Co, ty vaříš?
Umím skvělá vajíčka.
- Máš rád k obědu snídani? - Mám.
Jo, já taky.
Udělám ti mou opěvovanou omeletu z toho, co je v lednici.
Kdes vyrůstal, Evane?
V Gainesville na Floridě.
Ale to víš.
- Stačí si mě vyhledat v Googlu. - V Googlu hledám jen mrtvé lidi.
- To se mi na tobě líbí. - Děkuju.
- Máš bratry nebo sestry? - Ne. Jedináček. To nepoznáš?
Napadlo mě to.
- Tátu jsem nikdy nepoznal. - To musí být těžké.
Máma se postarala.
Jo. Jistě je to skvělá žena.
Jo, byla.
To mě mrzí.
Mě taky.
Promiň.
Haló?
Jo. Ano, mockrát děkuju.
Budu tam, jak nejdříve to půjde. Díky.
To byla pobřežní stráž.
Dotáhli moje letadlo. Teda co z něj zbylo.
- Chceš se jít podívat? - Až si dám omeletu.
Půjdu s tebou.
Mandrakeu, vyzvedni nás za 15 minut.
Tak uvidíme.
- Ale táta je v pořádku? - Jo, jo.
Tak se mi ulevilo, když ho přivezli v tom křesle.
Ani mi nemluv.
Ale zároveň se mi v hlavě narodil jeden krátký příběh.
Tak to je, když jsi spisovatel. Žádný příběh nepřijde nazmar.
To ti musím být skvělou inspirací.
- Že? - Ano.
Lukeu?
Zdravím. Pane Sullivane.
Jak se máš? Máš chvilku?
Bree O’Brienová, to je Bennet Sullivan. Můj kurátor.
Považuju se spíše za anděla strážného,
- který tě drží v lajně. - Jo, přesně tak.
- Co vás sem přivádí, pane Sullivane? - Měli bychom jít někam do soukromí.
Může tu zůstat.
Dobře.
Nevypadá to dobře, Lukeu.
Nejprve jsi změnil práci a bydliště, aniž bys mi to řekl.
Řekl. To jsme už probrali.
Pak jde o ta tvá zpoždění, když se jedná o naše schůzky.
To jsem vám vysvětlil.
„Problém s autem.“ Skutečně?
Řekl jste, že je to v pořádku.
Bylo by to v pořádku, kdybys neměl další přestupky.
A pak přijde tohle.
Je to tvůj poslední test na drogy, Tatume.
Je pozitivní na amfetamin.
TATUM, LUKE AMFETAMIN POZITIVNÍ
Budeme muset mít slyšení o propuštění. Ale…
vypadá to, že se vrátíš do North Branch, synu.
To si můžeš nechat. Paní.
To není možné. Nikdy jsem amfetamin nebral.
Lukeu?
Hej, Lukeu?
Jestli bral, tak mi to musíš říct.
Bree, přísahám.
Nikdy jsem amfetaminy nebral.
Dobře.
Je to falešný pozitivní a můžeš si udělat nový.
Víš, že to nemá cenu. Sullivan po mně jede.
S tím se nikam nedostaneš.
- Budeš mít další slyšení, že? - Jo.
Výborně. Postavíme se proti tomu.
Do vězení se nevrátíš.
To je ale pořádně nabourané letadlo.
Jo. Je to mnohem horší, než jsem si myslel.
Dals mu pěkně zabrat.
To jo.
Micku, přežils jen zázrakem.
Jo, právě mi to došlo.
Poslyš, udělej pro mě něco…
neříkej Abby, jak zlé to skutečně je, jo?
Ani Megan. Ani nikomu jinému. Nechci, aby se báli.
Rozumím. Ani nemuknu.
To letadlo mi bude chybět.
- Měls ho dlouho? - Deset let.
Piper Seneca.
Měl jsem ho moc rád.
Páni. To se asi zachránit nedá.
Ne, to asi ne.
Mohl by sis koupit nové.
Možná.
Pomohl bych.
Jestli pomoc potřebuješ.
Pomoc?
Mohl bych ti pomoct koupit nové. Náhradu. Bylo by mi potěšením.
Ne, děkuju.
- Jen jsem tím myslel… - Nech to plavat.
Nechtěl jsem tě urazit.
Neurazils mě. Když budeš dál mluvit, tak mě urazíš.
Ta výstava dostane tvou mámu zpět do světa umění.
Na to nemyslím.
Ale no tak. Mohl by to být tvůj největší triumf.
Vrchol tvé kariéry.
Měla bys být pyšná. Měla by být pyšná.
Budu, až bude po tom.
- Je to skutečně úžasné, mami. - Děkuju, Keve.
Jsem jen ráda, že je táta v pořádku.
Páni, já taky.
Ale bylo celkem skvělé vidět, jak ses do něj pustila.
Jo. No, byla jsem rozčilená.
Jen to dokazuje, že ti na něm záleží.
Jo.
Chci ti něco říct.
Jsem na tebe pyšný.
- Díky, lásko. - Jo.
CONNOR O´BRIEN ADVOKÁT
Děkuji, že jste přišel. Pak se vám ozvu.
A co ten?
Je z nich asi nejlepší. Kdyby jen měl víc právních zkušeností.
Je tu ještě jeden.
- Pošli ho dovnitř. - Jasně, šéfe.
Zdravím.
Ahoj.
Margaret. Margaret Kellerová.
Connor O’Brien.
Co tady děláš? Neměla bys být v DLP?
Jistě. Kdybych tam ještě pracovala.
Ne. Nevyhodili tě snad, nebo jo?
Ne. Ne, dala jsem výpověď.
Brzy po tobě. Měla jsem skvělý proslov.
- Měls mě slyšet. - Rád bych.
O tom, jak nemohu pracovat pro firmu,
která se k lidem chová tak, jak se zachovali k tobě.
Že jsem nešla na práva proto, abych se stala takovým právníkem.
Chci pomáhat lidem a ne jen vydělávat.
To všechno jsi řekla?
A pár vybraných slov, která nemohu opakovat,
když tvoje babička poslouchá.
Já neposlouchám!
Věříme ti, babi.
Ale vážně, když jsi odešel, řekla jsem si, že s takovým chlapem chci pracovat.
A tak jsem tady.
Zbývá mi říct jen jedno.
Vítej na palubě.
Děkuju.
Co ti to tak dlouho trvalo?
Pro tebe s mlékem a pro mě cappuccino.
Děkuji, pane.
Micka naštvalo, když jsem mu nabídl, že mu koupím letadlo.
Nenaštvalo. Urazilo. V tom je rozdíl.
Vytáhl jsem na něj kartu bohatého chlapa, že?
Pan O’Brien je hrdý muž.
Měl jsem to vědět. Ani nevím, proč jsem to udělal.
Když mi dovolíte hádat, pane,
tak vám na tomhle místě z nějakého důvodu záleží.
Tím si nejsem jistý. Líbí se mi tu. A O’Brienovi mám rád.
Ale nemyslím si, že mi to mate úsudek.
V tom případě se mýlím, pane.
Pokud v tom nehraje roli něco jiného, co neberete v potaz.
Průzkum vlastnických listů prokázal existenci záznamů
o převodu vlastnictví vaší nemovitosti.
- Předchozí majitel umožnil přístup… - Ahoj, Connore.
Nerada tě ruším. Vím, že máš práci.
- Moc rád se nechám vyrušit. Ahoj, Lukeu. - Connore.
Co se děje?
Potřebujeme tvou pomoc.
Jistě, jo. Posaďte se.
Dobře, děkujeme.
Přísaháš, žes nebral nezákonné drogy?
Přísahám.
Dělal jsem všechno proto, abych svůj život napravil.
Nemůžu jít zpátky do vězení.
Prostě nemůžu.
Je to důležité.
- Za jak dlouho je to slyšení? - Za tři dny.
Tři dny.
Moc o systému podmínečného propouštění nevím.
Dobře, díky. Rozumím.
Ne, ne, ne. Ale tři dny je dost dlouho na to se něco přiučit.
Margaret, mohla bys mi uvolnit rozvrh? Nemělo by to být nic těžkého.
Někdo objednejte kafe.
Děkuju.
Ještě mi neděkuj.
Předpokládám, že se necháš znovu testovat?
Samozřejmě.
Dobře. Lukeu, musíš se soustředit. Jasně?
Musíš se soustředit. Brals nějaké prášky?
Jakékoli.
V The Bridge, neviděl jsem tě brát něco na alergii?
Jo. Jo, myslím, že je mám u sebe.
Ano. Výborně.
Antihistaminika obsahují látky, které mohou vyvolat falešně pozitivní výsledek.
Děkuju.
Ale bohužel, tyto pilulky ne.
Chápu, proč jsi mou nabídku špatně pochopil.
Nedělej to. Ne.
Chápu to. Jsi hrdý. Chápu, že lidi tvé generace…
Čeho mého?
Pořád si šlapu na jazyk, že?
To tedy jo.
Hele, vím, žes to myslel dobře.
Ano.
Možná jsem trochu napružený. Co kdybychom na to celé zapomněli?
- Jo? - Jo.
To beru.
- Ruka bolí? - Ano, bolí mě ruka.
Bolí mě záda. Bolí mě noha.
Bolí mě hlava. Všechno mě bolí.
Máš toho hodně za sebou. Byla to vážná nehoda.
Nebylo to tak zlé. Celou dobu jsem to měl pod kontrolou.
Ale bál ses?
Bál?
Byl jsem vyděšený.
Chvíli potrvá, než se přes něco takového přeneseš.
- Chceš si o tom popovídat? - Ne.
Žiju. Na tom jediném záleží.
I tak se s tím dá vyrovnat.
Potlačit to. Zazátkovat. Dělat, že se to nikdy nestalo.
Tak to moje generace dělá.
Umí se to ukázat v tu nejméně očekávanou chvíli.
Mluvíš, jak bys s tím měl osobní zkušenost.
Možná.
Chceš si o tom promluvit?
Ne. Ani ne.
Takže víš, jaký je to pocit.
Chytré.
Pověz mi o tom.
Prosím.
Dobře. Bylo…
Bylo mi 18.
Na sedadle vedle řidiče.
Jeli jsme v noci.
Nevím, jestli pila.
Možná ano. Možná jen usnula.
Narazili jsme do mostu nad dálnicí, ani nevím v jaké rychlosti.
Neměl jsem pás.
Mě zachytily airbagy, ale pořádně mi pošramotily záda.
Vytáhl jsem ji ven…
ale…
nepřežila to.
To je strašné.
Proto neřídíš?
Proto…
a taky Mandrake tvrdí, že jsem za volantem nebezpečný.
Ta holka. Znals ji dobře?
Jo.
Byla…
Byla to moje máma.
A jéje.
Zdravím.
Connore.
Vstávat.
- Jsi v pořádku? - Jo.
Musel jsem…
- Spát tu celou noc? - Jo.
Co je dnes za den?
Ten den.
Pátek. Dnes je to slyšení.
Jasně. Jo. Jsem připraven.
Máš víc acylpyrinu?
Kolik jsi jich už měl?
Kolik je jejich v lahvičce?
-No tak. Nebuď jako máma. - Nejsem. Jsem tvoje kamarádka.
- S tím snažením to přeháníš. - Snažím se tak akorát.
Někomu jde o svobodu.
- Za jak dlouho je to slyšení? - Za tři hodiny.
Tři hodiny. Dobře, zpátky do práce.
Luke ten druhý test udělal. To je dobře, že?
To nic neznamená.
Znamená to jen to, že v době testování drogy nebral.
Musím najít něco víc, než jen:
„Je to hodnej kluk, který si zaslouží druhou šanci.“
Přijdeš na to.
Mezi teď a jedenáctou?
Věřím v tebe.
Tak to jsme jeden.
Takže. Stránka 43, oddíl 3…
Máš je?
Mám. Brambůrky s příchutí sodovky a grilu.
Děkuju.
- Nevěděl jsem, že máš ráda grilované. - Jo. Já taky ne.
Ty chutě nijak neovládám. Sváděj to na kulihráška.
Hej, ty, buď rozumný, jo?
Pro ty s krémovou sodovkou jsem musel do dvou obchodů.
Jo, a nechala jsem poslat květiny na vernisáž tvé mámy.
To je milé, ale tos nemusela.
- Máma ví, že musíme oba pracovat. - Ne, já vím, ale je to její velký večer.
A navíc, ráda si mámy předcházím.
To chápu.
Ahoj. To jsem zase já.
Slyšels? Musíme být na maminky hodní.
A ty obzvláště, protože budeš mít skvělou mámu.
Slyšíš mě, ty malý Declane?
Dost už s těmi atomovými irskými jmény.
- Declan? - Jo.
To už mu můžeš klidně říkat Gullivere.
Malý Gulliver O’Brien si jen polehává, roste.
Dobře, už dost.
Nech mě dokončit ty zprávy a zhltat ty brambůrky.
Poručice.
Tak jak to bude?
Mám ti lhát, nebo ti říct pravdu?
Tak nic.
On se ti líbí, co?
Jo, myslím, že jo. Chápu, že je tam spousta vrstev.
Když víš, do čeho jdeš.
Dá se někdy vědět, do čeho vlastně jdeme?
- To je fakt. Ahoj. - Ahoj.
- Připraven? - Jo. Připraven.
Jdeme na to.
Lukeu, pamatuj, buď sám sebou. Ty sám jsi svá nejlepší obrana.
Dobře. Mám to.
- Jsi v pohodě? - Jen je mi trochu divně.
- Posaď se. - Ne, to nic. To přejde.
Jo. Jsem v pohodě.
- Určitě? - Jo.
Connore!
- Co je? - Nevím.
Myslím, že nejsem v pořádku.
- Dobře. Co…? Co budeme dělat? - Zavolejte doktora.
- Lehni si. - Ne. Slyšení.
Vysvětlím jim to.
- Jsem tady. - Dobře.
Vidíš, říkal jsem vám, ať mi ještě neděkujete.
Haló? Ano. Volám kvůli Connoru O’Brienovi.
Díky.
Měls pravdu.
Měl jsem se tě zeptat, než jsem Abby tu práci nabídl.
Už se mi to nestane. Nechci, aby mě považovali za pytláka.
Nikdy by to nepřijala, takže si z toho nic nedělej.
Je velmi vzácný člověk.
O tom se nebudu přít.
- Kdy se vrátí? - Zítra.
- Už je pryč dlouho. - Čtyři dny.
Dlouho.
Ano, skoro týden.
Jo. Bude hezké ji zase vidět.
Všem nám chybí.
Micku, co bys řekl na to, kdybych Abby pozval ven?
Ven?
- Jako kam? - Na… Na večeři.
Nebo… Nebo na oběd. Na kafe.
- Myslíš jako na rande? - Tak nějak.
Žádáš mě o svolení dvořit se mé dceři?
Asi jo… dvořit se. Jo.
Abby je dospělá žena. Může si dělat, co chce.
- Já vím. - Ale děkuju za optání.
Tak co ty na to?
Říká: „Ano.“
Ahoj. Jak se cítíš?
Doktorka tvrdí, že to byla jen chvilková slabost.
Nedostatek spánku a pití.
- Budu tě zalévat jako rostlinu. - Jak to šlo na slyšení?
- Margaret se to podařilo odložit. - Děkuju mnohokrát.
- To mi umožní se pořádně připravit. - Určitě jsi v pořádku?
Jistě. Jo. Doktorka mi dala nějaký džus a bylo mi líp.
Poznačím si: pít víc džusu.
- Určitě? - Ano, určitě. Díky.
Běžte domů a čekejte na zprávy.
Dobře.
Connore.
Už to nedělej.
- Dobře. - Vyděsils mě.
- Pečuj o sebe. - Už pečuju, vidíš?
- Ahoj. - Tak zatím.
- Mějte se, lidi. - Ahoj.
Páni.
Jen chvilková slabost, co?
Myslel jsem, že mi praskne srdce.
Co ti ta doktorka skutečně řekla?
Byl jsem tak blízko infarktu, jako bych ho měl každou chvíli dostat.
Cože?
Příští týden chce udělat spoustu testů.
Neměl bys být v posteli?
Byla toho názoru.
Co dál máš dělat?
Odpočívat.
Změnit stravu.
Pít vodu a ne kafe.
Cvičit.
A hrozně důležité je odpočívat.
Výborně. Odpočívej.
Teď se k tomu všemu musím snažit odpočívat.
Měl bych požádat o druhý názor.
Hledáš doktora, který ti doporučí víc kávy
a navýšení hladiny stresu?
Nikdy nevíš, třeba takoví jsou.
Jasně. Zpátky do práce.
Napadlo mě, že udělám rajčata plněná fetou.
Jo, s česnekovým máslem.
Jess, volá mi táta. Uvidíme se doma, jo?
Ahoj, tati, copak?
- Můžeš mluvit? - Jistě.
Chci říct, jsi sám?
KAVÁRNA U SALLY
No, jo… Asi.
Chci tě jen na něco předem upozornit.
Dobře. Na co?
Příštích pár dnů se asi něco doslechneš
a chci tě upřímně varovat.
Varovat ohledně čeho?
Potkala mě smůla.
Investice a tak a, no…
Dobře. Co tím myslíš?
Není to nic, co bych nezvládl.
Ale může dojít k nepříjemné publicitě.
Tati, o čem to mluvíš?
Tati?
Nevěř všemu, co uslyšíš.
A Davide…
mám tě rád.
- Snížilo ti to hladinu stresu? - Zhoršilo.
Pokaždé, když řekl: „Vyprázdněte mysl,“ jsem přemýšlel o Lukeově případu.
Tak proto jsi přepadl?
Ne. V tu chvíli jsem přemýšlel, jakou kravatu si vezmu k soudu.
Dobře, asi budeme muset vyzkoušet něco snadnějšího.
Co děláš, kdy se chceš odreagovat?
Bude to znít legračně.
Nebudu odsuzovat.
U domu, kde jsem vyrůstal, je ohniště.
Je dole u vody za domem.
Dřív
jsme tam sedávali kolem a opékali a zpívali a prostě…
Prostě si povídali o ničem.
Ty a kdo dál?
Moje rodina.
Bratr a sestry.
Však víš, jsou celkem šílení, ale mám je rád.
Vidíš? Už teď jsi klidnější.
Jsem, že? Co to podle tebe znamená?
Mohlo by to znamenat, že pocházíš ze šťastné rodiny.
To znamená, že nevíš všechno.
Myslím, že jsem toho slyšela dost.
A nezapomeň, večer je vernisáž tvé mámy.
Jasně.
Půjdeš se mnou?
- Bude tam tvoje babička? - To se vsaď.
Tak jo.
Skvělé.
Tu poslední pózu jsem zvládl, tu šavasanu.
- Brilantně. - Byla to krása.
OBRAZY ARTHURA DRISCOLLA
Jo.
Netušila jsem, že Chesapeake Shores mají svou uměleckou scénu.
Jsme samé překvapení.
Margaret. Doufám, že tě můj syn moc nehoní.
Ani z poloviny tak, jak sám dře.
Ahoj.
Podívej se na všechny.
- Ta oslava nemohla být lepší. - Ano.
- Nemůžu tu dýchat. - Chceš jít na vzduch?
- Prosím. - Dobře.
Arthure, moc si to neužíváš, co?
Děláš si legraci?
Tihle „přitakánci“, kteří letí za každým novým trendem.
Je mi z nich zle.
O tyhle nesmysly se vždycky starala Elaine.
Té se ta hra líbila.
Já chtěl jen malovat.
- Skutečně? - Ano.
Když jsem skončil, bylo mi jedno, co s tím obrazem bude.
- Jestli se kritikům líbil, nebo ne. - Jo.
Jen cítit štětec na plátně, na tom jediném mi záleželo.
Tak proč jsi s tím vším souhlasil?
Pro Elaine.
Byla by ráda, že jsem zažil…
ještě jeden poslední úspěch.
Kdyby bylo po tvém, co bys teď raději dělal?
Kdyby byla tady?
Raději bych tančil.
- Ty obrazy jsou úžasné. - Já vím. Jsou.
- Podívej se na tenhle. - Úchvatný.
Ahoj. Dáte si vy dvě něco k pití?
Pokusím se dostat k baru a něco vám donesu.
- To by bylo skvělé. - Jistě.
- Dobře. Držte mi palce. - Hodně štěstí.
Díky.
Takže. Jak je skutečně na tom?
Co tím myslíš?
Co mu doktorka skutečně řekla?
Proč by mi říkal víc než tobě? Jste rodina.
Vím, jak to chodí. Pracujete spolu, lidi se sblíží víc než s rodinou.
Tím si nejsem tak jistá.
Dobře.
Ale staráš se o něho.
Pokračuj v tom, jo? Potřebuje to.
Mluvíš jako správná starší sestra.
Mluvím jako správná mladší sestra.
- Jsi v pořádku? - Co…? Jo, jsem.
Proč?
Něco tě trápí.
Dobře.
Dnes mi volal táta a…
Poznala ses s ním, víš, jak je uzavřený.
- Velmi. - A řekl mi, že…
Má nějaké potíže.
A na konci toho hovoru…
mi řekl, že mě má rád.
A to ještě nikdy předtím neudělal.
Takže podle mě je něco v těžkém nepořádku.
Jo a volám mu pořád dokola.
Poslal jsem mu zprávy, nic.
Mluvils s mámou?
Ne, nechci ji rozhodit, kdyby o tom nevěděla.
A jak znám tátu a mámu, jistě o tom neví.
Děkuju, žes mi to řekl.
- Děkuju, že mě informuješ. - Ale jistě.
Ty ale vypadáš uhlazeně.
Skutečně? Chtěl jsem být za elegána.
Všem se ta výstava líbí. Blahopřeju.
Jo.
- Tady máš. - Děkuju.
Tak dlouho jsem se tím zabývala, že nevím, co budu dělat zítra.
Mě něco napadá.
- Skutečně? - Jo.
Ještě jsme nemluvili o tom, kam směřujeme, že ne?
Oba se tomu vyhýbáme.
To ano.
Nevěděl jsem, jestli o tom mluvit chceš.
Já jsem nevěděla, jestli o tom chceš mluvit ty.
Možná jsem nechtěl.
Ale teď chci.
Od té doby, co jsem v tom letadle…
Nedobrovolně přistál.
Jo, to je ono.
Nicméně, Abby se ve firmě skvěle daří a…
„A, ehm…?“
Co kdybych si vzal trochu volna?
Skutečně?
Na co?
Na cestování.
Jak jsme vždycky plánovali.
Kolem světa.
Jen ty a já.
To by se mi líbilo.
Připravena? Když si pohneme, stihneme máminu výstavu.
Jo, pojedeme mým služebním autem a ne, sirénu pustit nesmíš.
Ten post poručice tě změnil.
Lásko, jsi v pořádku?
- Není mi dobře. - Sarah? Sarah!
Hej.
Hej. Lásko.
Lásko.
- Uvidíte: - Musí to být jen mezi námi dvěma.
- Šla bys se mnou na rande? - Zajímá mě, jestli je fakt milý chlap.
A co Jay?
Musím vědět, jestli jsem jen v přátelské zóně.
- Getty? - Nebylo by skvělé vrátit se zpět do hry?
Nechci, aby ses kvůli mně vzdala práce svých snů.
- Mini smory. Jak to, že mě tak znáš? - Jsme si dost podobní.
Byl jsem dnes v bance. Můj svěřenecký fond je prázdný.
Překlad titulků: Roman Placzek