-Раніше у серіалі: -Майк Херрманн — новий капітан.
Ти будеш лейтенантом, якщо хочеш.
Не думаю, що відчуваю до тебе те, що ти — до мене.
-Ні слова більше. -Чи можу я щось зробити,
щоб змінити офіцера з УДЗ?
Документи з розриву угоди у тебе?
-Я мав час подумати. -Речі зібрані, літак готовий.
Скасуй літак. Ми лишаємося у Чесапікських берегах.
Який строк? З вашого виразу обличчя розумію,
що я перша, хто це скаже. Ви вагітні.
-В нас буде дитина. -Так.
-Ти станеш мамою. -А ти — татом.
Але не варто розповідати всім до кінця… Як було написано?
Першого триместру.
Важко буде приховати від усіх.
Але це на краще.
Доки не знатимемо, що все добре.
І… знаю, ти говорила з шефом про лейтенантство,
і що ти ще не готова кинути завдання, але…
Я не відмовилася.
Я погодилася.
-Так? -Так. Думаю, час підвищити ранг.
Зможу навчити рекрутів дечому.
Він кидає.
Та забиває.
Ну… ось і все.
Таткова команда чудово попрацювала.
Твій власний юридичний офіс.
-Твій перший дзвінок. -В кого є номер?
Гарне питання.
Коннор О'Брайєн, юрист.
Так, бабусю, ти мій перший дзвінок.
Спитаю. Еббі, Джей прийде ще раз сьогодні на вечерю?
-Так, думаю. -Ще раз?
Так, ще раз.
Дякую. Буде те, що любить Джей. Печеня в горщиках.
Гаразд. Ходімо звідси, юристе.
Останній штрих.
Гаразд.
Вуаля.
-Вражає. -Хіба ні?
-Давай сфотографую. -Гаразд.
Гаразд.
КОННОР О'БРАЙЄН ЮРИСТ
-Гаразд. -Ось так.
Казала ж, починати власний бізнес ризиковано.
-Пошта. -Гаразд.
-Візьмеш мене з собою у Клівленд? -Так.
Построїш їх.
Зробиш нью-йоркське страшне обиччя.
Гаразд.
Ти про це обличчя?
-Як страшно. -Добре, отже, досі вмію.
Еван Кінкейд хоче, щоб поговорила з його радою у Пенсильванії.
-Треба з цим закінчити. -Точно, як мої старі бізнес-поїздки.
Так. У наступну поїдеш ти,
бо я не хочу стати вічно відсутньою матір'ю.
-Так. -Цей пакунок тобі.
Розпакуєш, люба? Хочу закінчити ці плани.
-Добре. -Що?
Чиїсь останки.
-Що-що? -Попіл.
Чийсь попіл.
«Міку. Ти був чудовим другом. Ми пройшли крізь найважчі часи
нашого життя. На пам'ять про ті часи,
чи ти розвієш мій попіл над Чесапікськими берегами?
Там я провів найщасливіший час свого життя».
Мило, але сумно.
Так, це точно.
-Але хто це? -Не написано.
Чудово.
Так, цього вікенду.
Дякую, Картере. Я дуже вдячна.
Це був Картер Мілберн, один з найвпливовіших критиків
на Сході.
Коли він з'явиться цього вікенду, щелепа Ерін Кінлі відвисне до підлоги.
Вона побачить, що в мене теж є зв'язки.
Головне, щоб вони тобі допомогли.
Картер зробить все заради мене.
Він мені винен.
-Звучить як цікава історія. -Її тобі краще не знати.
Алло. Гей, Донно.
Гаразд. Впевнена?
Дуже дякую. Бувай.
З пошти. Я попросив, щоб дізналися
звідки прийшла посилка.
Урна? Звідки?
З Калпеперу, Вірджинія.
Виявляється, то попіл Юджина Сегара.
Юджина Сегара? Я не пам'ятаю цього імені.
Я теж.
-Ну… -Я не…
Я тобі казала, який ти гарячий з цією обручкою?
Я думав те ж саме про тебе.
-Я сходжу. -Ні, моя черга.
-Ідемо разом, чоловіче. -Гаразд, дружино.
Вітаю, м-ре МакНір.
Отже, дзвіночок працює.
-Чим вам допомогти? -Ваші птахи знову забруднили...
мій новий «Лексус».
Вони не наші.
Але ми повідомимо раді птахів, сер.
Це сарказм?
Пробачте, ні. Ми помиємо вашу автівку.
Та Wi-Fi ловить місцями. Цілий ранок пішов на авторизування.
Вибачаємось, сер. Я перевірю модем.
-Сподіваюся, сніданок був нормальним. -Так.
Але масло було захолодним. Зробив дірку у тості,
-коли намазував. -Цього більше не повториться.
-Я сам його підігрію. -Гаразд.
Якщо йому так не подобається, нащо він постійно тут?
Не знаю. Може, він один з тих, кому подобається скаржитися?
-Тоді він отримує те, чого хоче. -Точно.
-Чим можу допомогти? -Я до лейтенанта О'Брайєн.
Вона зайнята, вивчає будівельний кодекс…
-Це подарунок? -Може.
Мені?
Не зовсім, але відкрий.
Такі милі, не міг пройти мимо.
Лишилася маленька конячка та маленькі корівки.
Можу організувати.
Нараду перенесли на годину раніше.
Чудово. Зараз буду.
Коли вже почнемо розповідати? Ці таємниці
-починають діставати. -Нас обох.
-Може, розповімо цього вікенду. -Чом би й ні? Лише родинам.
Так, вони заслужили.
Мене не буде чотири дні, а дівчата й не проти.
Бабуся та тато подбають про них, але…
-Тітки теж доглянуть. -Так.
-Все буде гаразд. -Пречудово.
Ага. А куди ти поїдеш?
Поїду до Огайо, задати прочуханки за батька.
Та Еван хоче, щоб поговорила з його радою.
-Еван? -Еван?
Він відвезе мене на літаку до Пенсильванії. Йому по дорозі.
-Відвезе? -До Пенсильванії?
Так. Звідки тут луна?
Боже. Між мною та Еваном Кінкейдом нічого немає.
Авжеж.
Ні. Хоча це класичний хід.
-Заманювання. -Заманювання?
-Таке існує? -Чи таке існує?
-Ніколи не чула про таке? -Він заманює тебе...
до романтичного місця.
У Пенсильванію?
-Її ніколи не заманювали. -Це так сумно.
Ніколи не чули про робочі стосунки
-між чоловіком та жінкою? -Бачила мільйон разів.
Але ми бачили вас разом. Напруження майже можна помацати.
Нап… Напруження є через те, що він мене напружує.
-У поганому сенсі. -А ти не думала,
-що в Евана є до тебе почуття? -А як щодо твоїх до Евана?
Її заманюють.
Йой, як заманюють.
Ти всюди носитимеш це з собою?
Я не можу її кинути. Я не розумію. Ти читала лист.
Як я можу значити комусь стільки, а я його й не пам'ятаю?
Меган, до тебе гості.
Картере.
-Меган. Радий тебе бачити. -Навзаєм.
Ти така, якою я тебе й уявляв.
На узбережжі, сонце відблискує від води. Ідилія.
Картере Мілберн, це Мік О'Брайєн.
Авжеж, колишній чоловік.
А ви?
Нелл О'Брайєн, сваха.
Колишня?
Синку, колишніх свах не існує.
-Туше. -Як твій переліт?
Жахливий.
Те, що вони подають у першому класі зараз — посміховисько.
Нам час бігти.
Ми повернемося. Ерін Кінлі має вже бути там.
З пазурами, га? Швидше б їх їй підрізати.
Міку, не хочеш з нами?
Його знудять розмови про мистецтво.
Так, сам знаєш, які ми, селяни. Нас легко знудити.
Ми скоро повернемося.
-Він мені не подобається. -Мені й тим паче.
-Що робитимеш з цим? -Гадки не маю.
І я не можу розвіяти його попіл, якщо не знаю його.
Має ж бути десь його некролог.
Ні.
Це дуже сумно. Поставлю за нього свічку.
-Постав і за мене, доки там. -Я завжди ставлю за тебе, любий.
-Люку. -Гей, Конноре.
-Привіт. -Будеш щось?
Пивця можна.
Гей, хотів поговорити з тобою про того офіцера з УДЗ.
Так.
Я зв'язався з другом у комісії з УДЗ.
Пробач. Я не зможу заплатити за це.
Ні, це моя перша робота у якості незалежного юриста. Тому безкоштовно.
Дякую. Дуже ціную.
-Будь здоровий. -Пробач.
Алергія.
Я прибирався на складі, а пилу там просто жах скільки.
Отже, що дізнався?
Звичайні скарги про те, як погано їх фінансують,
яка це важка робота. І мені шкода, Люку,
але дуже важко змінити офіцера з УДЗ.
Тобі доведеться подати скаргу,
а якщо її не підтримають, офіцер лишиться той самий.
Так. Тоді Салліван мене розірве.
Боюся, що так.
Але мій друг Баррі, той що з комісії,
ще перевірить, може, вдасться посмикати за ниточки.
Дякую.
-Твоє пиво. -Дякую.
Жодних проблем.
-Сьогодні зустрічаюся з Брі. -Чудово.
-Ти їй не розповів? -Ні.
Ще ні. Намагався зібратися з духом.
Важко уявити, як вплести це у звичайну розмову.
«Яка твоя улюблена музика? А колір?
А чи ти не сиділа?»
Але сьогодні я їй розповім.
-Так? -Так.
Гаразд. Молодець.
-О, Брі. Чекай. -Привіт, Джеррі.
Зайдеш в обід до мого офісу? Хочу поговорити.
-Так, авжеж. -Гаразд.
-В мене проблеми? -Ні-ні. Нічого такого.
Просто я…
Хоча, знаєш… Забудь. Пробач.
Ні. Що там таке?
Просто…
Я бачив, як ти танцювала з Люком Татумом.
-Гаразд. -Я згадав, що він вчився з нами у школі…
-Джеррі. Джеррі? -та…
Те, що я сказала, не має відношення до Люка.
Ні, я знаю. Я не ревную. Я не про це. Просто…
Я згадав, що дещо про нього чув.
-Це не… -Я не міг згадати відразу.
-Це не… Давай не треба. -Брі, як добре ти знаєш Люка?
-Доволі добре. -Ти знала, що він відсидів у тюрмі?
В мене є друг у юрдепартаменті, він дещо перевірив.
Виявляється, Люк Татум відсидів за напад та побиття.
Три роки, Брі, у тюрмі Північного округу.
Він не розповідав, Брі?
Брі, чекай. Я…
Що таке, Джес?
Знаєш, в нас купа п'яти-зіркових відгуків на Yelp?
-Так, бо ти про це казала. -Ми отримали першу одиницю.
Наш перший поганий відгук. Це значить, ми у справі.
-Несмішно. -Чесно кажучи,
я думав, що твої сестри дають нам «п'ятірки».
Вони так не роблять.
Ми отримуємо їх, бо заслуговуємо.
А це — ні. Дивись.
Одна зірка.
Жорстоко.
Я не впізнаю імені. Може, фейк?
Думаєш, це м-р МакНір?
-Там є холодне масло? -Ні, але про інше є.
Джес, кожному вгодити не вийде.
Погані відгуки — частина нашого бізнесу.
Я буду професіоналкою
і відповім ввічливо
та запропоную бонус на наступне відвідування.
«Смажений лосось так собі»?
Він гепнувся?
Мій лосось неперевершений.
Ну, і йолоп.
Бачиш, про що я?
Гей. Як ти?
Ти сидів у тюрмі?
-Хто тобі розповів? -Не суть.
Суть в тому, що не ти розповів.
Я збирався.
Але, напевно, я не знатиму, чи не так?
Ні, не знатимеш.
Тебе посадили за напад та побиття?
Так.
Хочеш знати, чи я справді це зробив, чи мене посадили помилково?
Так. Ти це зробив?
Так.
Мене посадили на три роки, випустили раніше на рік за УДЗ.
Чому?
Чому я напав та побив чи чому гарно поводився та отримав УДЗ?
Чому ти не розповів?
Я не хотів, щоб ти дивилася на мене, як дивишся зараз.
БРІДЖ
Ерін, три адвокати перевірили твою, так звану, угоду,
яку ти уклала з Дрісколом, вони знайшли величезні пробели.
Синку.
-Доброго дня тобі. -Ага, мамо.
-Гарно скупився. -Дякую.
З Меган та Картера гарна команда, га?
Авжеж.
Це точно.
Думаєш, в них є минуле?
-Минуле? -Ти розумієш, про що я.
Вона була у Нью-Йорку сама
протягом 17 років.
Думаю, що з кимось минуле в неї є.
-А в тебе ні? -Може.
Ти розповів їй про Марту?
-Це була випадк… -Минуле.
Гаразд, може, є крихта.
Але він зараз тут.
-Чом не спитаєш в неї сам? -Я не знаю, чи маю право.
Я не знаю, на якому ми етапі. Ми…
Ми пливемо за течією. Ніхто ні з чим не визначався.
Може, настав час.
Я тебе люблю.
А я тебе більше.
Брі.
Гей.
Привіт.
Слухай.
Пробач.
-Я не хотів так про це казати. -Ти зробив, що хотів.
Гаразд, може, не варто було так, але ти мені небайдужа.
І я… Я хочу, щоб ти знала, у що вплутуєшся.
Слухай, Джеррі, те, у що я вплутуюся — моя справа.
Я не думаю, що ти маєш право осуджувати Люка.
Не знаючи, через що він пройшов.
-А ти знаєш? -Я…
-Думаю, він розповів сльозну історію. -Ні.
Він не розповідав.
Я не дала йому й шансу… Забудь.
Отже, між Фондом мистецтва Меріленду
та тим, які лазівки знайшли юристи в угоді з Артуром,
-здається… -Меган О'Брайєн знову це зробила.
Виставка Дріскола може відкритися тут, у Чесапікських берегах.
Це ще неточно, але здається, що так.
Я зараз.
-Привіт, Фінлі. -Міку?
-Все гаразд? -Захотілося вина.
-Хочеш ще? -Ні.
Тобі не подобається Картер?
Гей. Він врятував твою виставку. Думаю, це чудово.
-Але він тобі не подобається? -Не дуже.
-Це проблема? -Ні.
-Я лише… -Нам не мають подобатися однакові люди.
Так.
Мабуть, так.
Між вами щось було?
Тобто, чи я з ним зустрічалася?
Так.
Але це було дуже давно.
-Я просто питаю. Ніяких ревнощів. -Я й не казала про це.
-Ми про це ще не говорили, га? -Про що?
Про те, що було, коли ми розійшлися.
-Тату, є хвилинка? -Що там?
Я зв'язалася з будинком престарілих, де помер Юджин Сегар,
-та дещо знайшла. -Так?
Я роздрукувала фото з некрологу у місцевій газеті.
Вони написали невірне ім'я. Юджин Девід Сігал.
Трясця.
Це ж Базз.
СОКОВИТІ СОКИ
Гей. Два «мангові мамбо» з усім, будь ласка.
-Тату, чому ми тут? -Не любиш «мангові мамбо»?
Люблю. Я думала, ти розповіси мені про Базза.
А, Базз.
Так. Пам'ятаєш це місце?
Я провів тут найщасливіший час свого життя.
«Соковиті соки» відкриті тут лише рік.
Так.
-Пам'ятаєш, що тут було до цього? -«Краб Шек»?
-А раніше? -Гадки не маю.
«Віндджеммер».
Найкращий бар у місті. Найкращі люди. Найкращий бармен.
-Базз був барменом? -Найкращим на Східному узбережжі.
Він робив ідеальну «маргариту». Чудова текіла. Свіжий лаймовий сік.
Не занадто солодкий, достатньо солі
та міг годинами слухати твої проблеми.
-Як терапевт. -Ні, краще.
Скільки терапевтів дають смажений арахіс?
Я поцікавлюся.
Того літа пішла твоя мати. Це сильно по нас вдарило, га?
Так, я пам'ятаю.
Ти ніколи про це не розмовляв.
Бо рік був дуже важкий.
Я працював по 17 годин на день,
вдома майже не бував.
Ви були з нею, самі.
А потім якось я отримав…
Отримав лист на три сторінки, де написано, щоб я більше не приходив,
якщо я не…
Вибач.
Я мав бути сильним для тебе та твоїх братів та сестер.
Так мене виховали, ти знаєш.
Знаю.
Але тут з Баззом
я міг розмовляти про все на світі.
Я розповідав йому, він — мені.
Ми сперечалися про політику, бейсбол, футбол.
Але здебільшого він просто давав мені розмовляти
й розмовляти та…
І коли я виговорювався, він казав: «Так, це, мабуть, дуже важко».
І ти не знав його імені?
Я не думав, що він знає моє. Я завжди був: «"Маргарита" з льодом та сіллю».
Я приходив сюди щосереди після роботи.
Це було божевільне літо. Пам'ятаєш? Джес ледь не завалила перший клас.
Коннор зламав руку. Брі замкнулася зі своїм блокнотом.
Ти дуріла, Кевін захворів.
Та мати пішла.
Так, це теж.
Звідси й провал відміток, зламана рука, блокнот та хвороба.
Я намагався бути з вами. Але…
Я лише не знав, як.
Тобі вдалося.
Тоді ти так не думала.
Я була молода.
Я теж був молодий.
Дякую.
-Я рада, що Базз був з тобою. -Так. Я не…
Я й не думав, який він був важливий,
доки не прийшов, а тут зачинено.
Зачинилися назавжди.
Так йому й не подякував.
Тепер можеш.
Так. Дякую, Баззе.
-За Базза. -За Базза.
БУДІВЕЛЬНО-ПРОЕКТНА КОМПАНІЯ O'БРАЄНІВ
Привіт, Еване.
-Готова до наради? -Так.
-Де зустрінемося? -Відчини двері.
Ваша карета чекає.
-Ти ж не на справжній кареті, ні? -Ні, але було б так круто.
Я візьму валізу.
-Можна, Еббі? -Дякую.
Гей, Білле, як ти?
Може, у четвер?
Добре. Домовилися.
Мендрейк, запиши. Білл у четвер. Подарунок.
-Мені обрати? -Тобі чудово вдається.
Пробач, Еббі, бізнес не зупиняється.
-Мендрейк, до гелі-майданчику. -Так, сер.
Гелі-чого?
-Він не відповів. -Хто?
Людина з жахливим відгуком.
Я написала приємну відповідь, про бонус. Але нуль. Нічого.
Як гадаєш, що це значить?
Що це несправжній клієнт. Справжній відповів би.
Точно?
-Це точно Бен Фогерті. -Хто це?
Власник «Шорлайн Мотель» на трасі 40.
Він ненавидить конкурентів. Намагається нас вижити.
Напишу йому.
Ні. Джес, забудь.
Я напишу поганий відгук про його мотель.
-Як пишеться «огидний»? -Джес, будь кращою людиною.
-Гаразд. Але що в цьому веселого? -Це весело, бо…
Це не весело, а правильно.
Чому правильні речі не дають ніякої винагороди?
Не знаю, люба.
Гаразд. Огидний.
О-Г-И…
ПЕНСИЛЬВАНІЯ
Ми на місці.
Вибачаюся за турбуленцію над Гаррісбергом.
Все гаразд, ти ж не вмієш контролювати погоду. Будь ласка, скажи, що не вмієш.
Ще ні. Але додаток був би чудовий.
-Чарівне місце. -Дякую. Один з моїх притулків.
-Твоїх чого? -Притулків.
Вітаю, Еване. Чай готовий.
Генрієтто, ти — моя рятівниця.
Я перевдягнуся. Мендрейк тебе проведе.
Я хочу з тобою поговорити.
Гаразд. Про що?
Приватна справа.
-Куди ідемо? -Це далеко.
Візьму гольф-карт.
Ще щось бажаєш?
Думаю, в мене є кожен сендвіч, відомий людству.
Чудово.
Скажи, що тут є з нутелою та бананом.
Як ви любите.
-Напишіть, якщо щось буде треба. -Дякую.
Мендрейк — справжній скарб.
Чарівник.
Чудово.
-Є все, що хочеш? -І ще більше.
Чудово.
Еббі, я хотів поговорити з тобою.
Це важливо.
Щодо причини, нащо я тебе покликав.
Це очевидно, що між нами є глибокий зв'язок.
І я розумію, що це як сніг на голову, але вислухай мене.
Бісів телефон, ні хвилини тиші.
Поставлю на беззвучний.
Гаразд.
Що я казав?
Що це важливо.
Між нами є зв'язок. Це неочікувано.
Я думаю, ми обидва знаємо, що я хочу сказати, тому скажу прямо.
Пробачте, сер, але це Воррен з Балі, і каже, що це терміново.
Воррен завжди так каже.
Пробач, Еббі.
Я зараз повернуся. Не забудь, на чому закінчили.
Джес? Я з'єдную.
Брі, я у скрутному становищі.
Скрутне, що дві сестри потрібно?
Брі, Джес теж на зв'язку. Потрібна допомога.
Де ти?
У якомусь замку у Пенсильванії.
-І я хочу до замку у Пенсильванії. -Зосередься.
Гаразд. Я тут з Еваном.
Думаю, ви мали рацію. Думаю, це заманювання.
Хіба ми не казали?
Що ми казали?
Це не допомагає.
-Що він сказав? -Сказав: «Нам треба поговорити,
між нами є зв'язок, це як сніг на голову».
-Він так сказав? -Що ще?
-Він поки що відійшов. Що робити? -А що хочеш?
Взяти його гелікоптер та втекти.
В нього є гелікоптер?
Джес, зосередься.
-Я пішла. -Передзвони, або ніколи не пробачимо.
Вибачаюся. Тропічний шторм ставить палку у колеса проекту на Балі.
Але я повернувся. Сказав, щоб не заважали дзвінками.
Гаразд.
Не заважали з чим?
Я казав, що між нами є зв'язок, і що це, як сніг на голову…
Еване, я маю тебе зупинити.
-Га? -Я не дам тобі продовжувати.
Мені дуже це лестить,
але мої почуття до тебе лише…
Ой, леле…
Хвилинку. Ти думала…
Я не думала. Мої сестри думали та переконали й мене.
-Думала, я запрошу тебе на побачення? -Ну…
Ні. Нічого такого.
Я хотів запропонувати тобі роботу у моїй компанії.
-Бо в нас зв'язок. -Точно.
Думаю, ти одна з найрозумніших людей, яких я зустрічав.
-Хочу, щоб ти була у «Кінкейд Груп». -По-перше,
мені це лестить, я це вже казала, але не про це.
По-друге, ні.
-Ні? -Ні.
Я не покину будівельну компанію О'Брайєнів.
Це родинний бізнес.
-Він — все для мене і батька. -Гаразд.
Мені подобається. Відданість.
Відданість — це добре, це чудово.
Гей, я знаю. Що, як я куплю компанію О'Брайєнів?
-Фактично, ти працюватимеш… -Еване, не можна купувати речі ось так.
Можна. В тому й краса.
Я ціную пропозицію,
але я рада тому, що маю.
Гаразд.
Я це поважаю.
Ось що я хотів запропонувати.
Може, передумаєш?
Є важливіші речі за гроші.
Багато, хто так каже. Але не багато хто каже це серйозно.
Подивися на це так.
Ти б хотів сендвіч з нутелою та бананом чи трюфелі та ікру?
Ідемо на нараду, гаразд?
Креативності навчити неможливо.
Отже, що я тут роблю?
Я тут, щоб показати вам те, що ви вже вмієте бути креативними.
Кожен раз, коли ви розповідаєте щось, кожного разу, коли співаєте пісню
чи робите малюнок, чи відмовку, аби щось зійшло вам з рук,
ви проявляєте креативність. Тому зробіть ось що.
Напишіть щось, що розповість мені про те, хто ви є.
Не ким ви були…
і не про те, ким ви хочете бути.
Про те, хто ви є зараз.
Про ваш найкращий день, найгірший.
Дві тисячі слів.
І ніяких лептопів. Тільки ручка та папір. Гаразд? Вперед.
На сьогодні все.
Не здавайте ці твори. Притримайте їх.
Побачимося пізніше.
Не знала, що ти взяв цей курс.
Я просто хотів зайти.
І ось моє завдання.
Я буду там, якщо захочеш поговорити про це пізніше,
чи якщо не захочеш, я зрозумію.
Гаразд.
Гарно написано.
Добре, що ти не в моєму класі, бо задрав би планку.
Мене більше цікавить зміст, ніж стиль.
Зміст дуже зворушливий.
Брі, я не хочу виправдовуватися за те, що зробив.
Я лише радий, що ти дала мені шанс пояснити, чому я це зробив.
Я розумію.
Так. А присяжні не зрозуміли.
Брі, я…
Я зрозумію, якщо ти захочеш піти.
Ось вона я, сиджу.
-Що далі? -Я не знаю.
Це нова територія для мене.
Так, я маю відповісти. Пробач.
Це мій офіцер з УДЗ.
З умовно дострокового. Я…
Ні. Візьми.
Вітаю, м-ре Салліван.
Так, я вже їду.
Я лише… Я трохи запізнюся.
Знаю. Цього більше не повториться.
Я в курсі.
Скоро побачимося, сер.
В курсі чого?
Якщо облажаюся, сяду назад.
Це реальність.
Ти запізнюєшся, бо…
Прийшов побачитися.
-Іди. -Ага.
-Іди. -Добре, йду.
Ага. Гаразд, бувай.
Гаразд.
БУДІВЕЛЬНО-ПРОЕКТНА КОМПАНІЯ О'БРАЙЄНІВ
Гаразд, Баззе, прийшов час політати.
Але попереджую, в мене є про що поговорити з тобою,
сподіваюся, ти досі добре слухаєш.
Мендрейк відвезе тебе до аеродрому. Ти встигнеш до Клівленду на пересадку.
Чудово.
-А щодо раніше… -Припини, я вже забув.
Так? Бо ти згадував кілька разів.
-Визнай, це кумедно. -Але те, як ти це сказав…
«Як сніг на голову».
Може, я дивно висловився.
Я лише намагався викрасти тебе з батьківського бізнесу.
-Це не якесь заманювання. -Отже, воно існує.
Я ніколи таке не робив. Навмисно, принаймні.
Скажи, якби це було заманювання…
-Але це не воно. -Але якби було, гіпотетично…
Що скажеш? Це таки схоже?
Якби я була у вірному настрої, щоб мене заманили…
думаю, це спрацювало б.
-Гіпотетично. -Авжеж, гіпотетично.
Маю відповісти. Щасти у штаті каштанів.
Я його не розумію.
Багато хто намагався, Еббі.
Добре.
Сподіваюся, ваш батько скоро повернеться. Скоро вже стемніє.
Все буде гаразд, мамо. Він роками літає.
Знаю. Я хвилююся. Це дурня.
Хтось щось хоче ще?
-Я б випив ще кави. -Гаразд.
-Як тобі лейтенантство? -Чудово.
Купа роботи з паперами.
Перевірка мапи, реструктуризація пожежних кодексів.
Куди цікавіше, ніж гасити пожежі.
Мій чоловік провів пологи у відділі заморожених продуктів.
Ну, матір робила більшість роботи.
-Тобі подобається нова відповідальність. -Доведеться звикнути.
Чому? Тобто?
Брі, як твій перший день у якості професорки?
Я лише тимчасовий лектор.
І це було страшно.
Так…
Стільки очей дивиться на тебе, очікують, що ти навчиш їх чомусь.
Але я зрозуміла, що сама можу в них навчитися.
Учні вчать вчителя так само, як вчитель вчить учнів.
-Так. -Без кофеїну, так?
Завжди після восьмої.
Так. Але чому я так смикаюся?
Бо ти вклав всі свої збереження у новий бізнес
та не знаєш, чи це спрацює.
Точно. Дякую, що нагадав.
Сутеніє. Ненавиджу, коли він літає вночі.
Мамо, все гаразд.
Він, мабуть, вже приземлився.
Ти маєш рацію.
Подзвоню до аеродрому. Мабуть, теревенить з працівниками.
Сподіваюся, він скоро приїде.
Що за поспіх?
Нічого. Зачекає.
Отже, Конноре, як там робота юристом?
Повільно. Але є кілька клієнтів.
Суперечки з межування, двоє сусідів сваряться через межу.
Звучить так само цікаво, як моя робота.
Знаєш, що тобі треба зробити? Придивитися до інтернет-додатків
та засудити їх за наклеп.
Забудь ти, Джес.
Гей, вони сказали, Мік ще не повернувся.
На зв'язок виходив востаннє о 16:30.
Щойно спробували ще раз.
Але нічого.
Переклад субтитрів: Володимир Фатун
Далі у серіалі:
Це був мій друг з берегової охорони. Вони отримали СОС, але втратили контакт.
Меган, тобі щось потрібно?
Мені потрібен Мік.
-Гей, тату, що там? -В мене проблеми.
Це твоя остання перевірка крові. Результати погані, Люку.
Мені потрібен асистент.
-Привіт. -Маргарет Келлер. Вітаю на борті.
-Гей, все гаразд? -Тримаю.
Зніми.